Справа № 755/2229/26
В И Р О К
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" лютого 2026 р. м. Київ
Дніпровський районний суд м. Києва в складі судді ОСОБА_1 одноособово, розглянувши у порядку спрощеного провадження відповідно до ст.ст. 381, 382 КПК України кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026105040000021 від 06.01.2026 року, за обвинуваченням  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: - вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 06.02.2025 року за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт;

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026105040000021 від 06.01.2026 року, відповідно до обвинувального акта встановлено наступні обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження. 
06.02.2025 року ОСОБА_2 засуджено Голосіївським районним судом м. Києва за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт. Вирок суду набрав законної сили 03.04.2025 року та після цього, 09.06.2025 року ОСОБА_2 поставлений на облік до Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.
У рамках виконання заходів з відбуття покарання у виді 200 годин громадських годин, відповідно до Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 29.01.2019 року №272/5, ОСОБА_2 07.08.2025 року письмово ознайомлений із вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 06.02.2025 року, яким він засуджений до покарання у виді 200 годин громадських робіт, а також із порядком, умовами відбування покарання та попереджений про правові наслідки у разі ухилення від відбування покарання, передбачені ч. 2 ст. 389 КК України, про що в підписці поставив свій особистий підпис. В рамках вказаних дій провідним інспектором Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , ОСОБА_2 роз`яснено положення ст. 37 Кримінально- виконавчого кодексу України, у відповідності до якого він зобов`язаний додержуватися встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, без погодження уповноваженого органу з питань пробації не виїжджати за межі України. Також, йому роз`яснено положення ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України, у відповідності до якої ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт є систематичне невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання, а також притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, які були вчинені після письмового попередження, невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також допущення більше двох порушень трудової дисципліни протягом місяця, поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння. Стосовно особи, яка ухиляється від відбування покарання у виді громадських робіт, уповноважений орган з питань пробації надсилає матеріали правоохоронним органам для відповідного реагування для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389 КК України.
Цього ж дня, тобто 07.08.2025 року, ОСОБА_2 від провідного інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 отримав направлення до Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, для відбуття призначеного у відповідності до вказаного вище вироку суду покарання. Саме після отримання зазначеного вище направлення, у ОСОБА_2 виник умисел на ухилення від відбування призначеного 06.02.2025 року вироком Голосіївського районного суду м. Києва покарання у виді 200 годин громадських робіт.
ОСОБА_2 , в період часу з 07.08.2025 року до теперішнього часу, реалізуючи свій протиправний та кримінально-карний умисел, спрямований на ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, діючи умисно та цілеспрямовано, грубо та систематично не дотримуючись своїх обов`язків, визначених ст.ст. 37, 40 Кримінально-виконавчого кодексу, як засудженого до покарання у виді громадських робіт, порушив встановлені відповідно до закону порядок і умов відбування покарання, жодного разу до Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації у відповідності до отриманого 07.08.2025 року направлення не прибув, не відпрацьовував встановлений судом строк громадських робіт, тим самим ухилився від відбування покарання у виді 200 годин громадських робіт, що призначене йому вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 06.02.2025 року.
Під час досудового розслідування було встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у зв`язку з чим прокурором у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 302 КПК України, був направлений до суду обвинувальний акт разом із клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акта додана письмова заява ОСОБА_2 , складена в присутності захисника ОСОБА_5  щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Захисник ОСОБА_5  підтвердила добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_2 , його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.
Крім того, до обвинувального акта додані матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченого своєї винуватості.
Згідно з ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодний з розглядом обвинувального акту за його відсутності.
У зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_2  беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згідний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, прокурором був надісланий до суду обвинувальний акт з клопотанням про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає можливим розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження і ухвалити вирок.
Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_2  у вчиненні ним кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, а саме в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт. 
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.
Суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого у вчиненому, яке виявилося у визнанні ним вини у вчиненому кримінальному проступку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.             Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, свою вину в скоєнні кримінального проступку визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому; на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; не працює; має постійне місце проживання в м. Києві; раніше судимий, до покарання у виді громадських робіт, яке не бажає відбувати (том І а.п. 89-91), тому суд вважає за необхідне призначити покарання у межах інкримінованої санкції статті у виді обмеження волі, оскільки перевиховання та виправлення ОСОБА_2 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства. Таке покарання суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових злочинів.
Підстав для застосування ст. ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не вбачає.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 06.02.2025 року ОСОБА_2 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, до покарання у виді 200 годин громадських робіт.
Вивчивши матеріали провадження щодо ОСОБА_2 , суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 на час вчинення кримінального проступку у цьому кримінальному провадженні не відбув покарання за вироком суду від 06.02.2025 року. 
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.            Згідно ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.    Зважаючи на те, що дане кримінальне правопорушення ОСОБА_2 вчинив після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, тому остаточне покарання ОСОБА_2 слід призначати за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, враховуючи попередній вирок суду та положення ст. 72 КК України.
У підсумку дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.  
При цьому суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід ОСОБА_2 не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України. 
Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 381, 382 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.        На підставі ст. 71 КК України, з урахуванням положень ст. 72 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 006.02.2025 року, та остаточно призначити  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 15 (п`ятнадцять) днів.
Початок строку відбування покарання  ОСОБА_2 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід ОСОБА_2 не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
З інших підстав вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо вирок було постановлено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1