ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
23 квітня 2026 року 	Справа № 280/11601/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового провадження, за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПКН АЛКО 2023» (69060, м. Запоріжжя, вул. Молочна, 71; код ЄДРПОУ 45052623)
до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 166; код ЄДРПОУ ВП: 44118663)
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:
31.12.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПКН АЛКО 2023» (далі – позивач, ТОВ «ЛПКН АЛКО 2023») до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі – відповідач, ГУ ДПС у Запорізькій області), в якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 02.10.2025 № 00171770901, від 02.10.2025 № 00172200708, від 02.10.2025 № 00172190708.
В обґрунтування заявленого позову посилається на порушення встановленої процедури призначення та проведення фактичної перевірки, які обумовлюють неправомірність її результатів. Вказує, що наказ про фактичну перевірку не відповідає вимогам діючого законодавства, а отже є неправомірним. Стверджує, що наказ містить лише посилання на пп. 80.2.2. та пп. 80.2.5 п. 80 ст. 80 ПКУ, п. 69.27 ст. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ, тобто без жодної деталізації інформації та фактів, які вказують на можливі порушення платником законодавства. Покликається на наявність суттєвих розбіжностей між змістом наказу на проведення перевірки та поясненнями податкового органу, викладеними у листі від 17.11.2025, що свідчить про правову невизначеність та відсутність чіткої правової позиції у суб`єкта владних повноважень. Вважає, що фактичну перевірку позивача згідно підпункту пп. 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України проведено контролюючим органом за відсутності фактичних підстав, а тому така перевірка є протиправною та не породжує жодних правових наслідків, а акт фактичної перевірки в цій частині, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Вважає, що зазначення в наказі про проведення фактичної перевірки періоду діяльності, що перевіряється “з 01.01.2025 по день закінчення фактичної перевірки” носить характер документальної перевірки, підстави, порядок призначення та проведення якої врегульовані іншими нормами ПК України, а саме статтями 77-79 означеного Кодексу. Вказує, що ТОВ “ЛПКН АЛКО 2023” надавався вичерпний перелік документів, що належать або пов`язані з предметом фактичної перевірки. Покликається також на те, що санкція, передбачена положеннями ст. 20 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, застосовується виключно у випадках не обліковування у встановленому порядку та/або не надання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Вважає, що зазначення в наказі про призначення перевірки тривалості самої перевірки та його дотримання пов`язане з тим, що протягом всього терміну перевірки платник податків має законні права, зокрема, бути присутнім та надавати пояснення з питань, що виникають під час перевірки, а також за власною ініціативою - надавати пояснення з питань, що не запитувалися контролюючим органом; надавати за власною ініціативою письмові пояснення та/або документи щодо обставин, які підтверджують відсутність його вини у вчиненому податковому правопорушенні, в порядку, встановленому цим Кодексом. Вказує також, що під час перевірки акти про ненадання ТОВ “ЛКПН АЛКО 2023” документів не складались, ТОВ “ЛКПН АЛКО 2023” та його представникам на підпис не надавались та не направлялись на податкову адресу підприємства та/або через електронний кабінет. До того ж, посилання на акти ненадання документів не містяться і в самому акті фактичної перевірки. Також зазначає, що інспекторами в ході перевірки не досліджувались та в акті фактичної перевірки не зазначено жодного фіскального чеку, що підтверджує факт видачі ТОВ “ЛПКН АЛКО 2023” розрахункових документів за продані алкогольні напої, які підлягають маркуванню марками акцизного податку, що не містять обов`язкових реквізитів, а саме, - цифрового значення штрих кодового коду марки акцизного податку на алкогольні напої. Стверджує також, що ТОВ “ЛПКН АЛКО 2023” підготовлено до перевірки повний пакет документів, який запитувався ревізорами, однак упродовж наступних робочих днів, ревізори на перевірку більше не з`явились. Крім того, надані з боку позивача первинні документи повністю підтверджують як законне придбання ТМЦ, так і їх облік, чим повністю виконані вимоги ч. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Таким чином, встановлення протиправності дій податкового органу щодо проведення перевірки без законних підстав є достатньою та самостійною підставою для визнання наслідків такої перевірки незаконною без аналізу протиправності висновків контролюючого органу по суті виявлених перевіркою порушень. Зазначає, що запит про надання первинних та інших документів, крім посилання на норми ПКУ не містять будь-яких посилань на конкретні (фактичні) підстави (про порушення вимог) для надіслання самого запиту та не містить інформацію, яка це підтверджує. Просить позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою суду від 05.01.2026 відкрито провадження у справі № 280/11601/25; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
20.01.2026 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 3244), в якому він висловлює незгоду із заявленими позовними вимогами та зазначає, що фактичні перевірки можуть проводитися як з окремого питання, яке віднесено до кола питань, що є предметом даного виду перевірок, так і комплексно з усіх питань, визначених пунктом 80.2 статті 80 ПК України, але за обов`язкової наявності підстав, вказаних у підпунктах пункті 80.2 статті 80 ПК України. Зазначає, що вказані у наказі від 21.08.2025 № 1503-п підстави проведення фактичної перевірки підтверджені належними та допустимими доказами. Зазначає, що в наказі від 21.08.2025 № 1503-п наявне посилання на суб`єкт та об`єкт, перевірка якого проводиться, вказані мета, вид перевірки, підстави для проведення перевірки, визначені ПК України, дата початку і тривалість перевірки, що узгоджується з положеннями статті 81 ПК України. Зазначає, що твердження позивача про те, що проведена фактична перевірка з використанням відповідних документів, що складають предмет перевірки, визначений пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України за період діяльності з 01.01.2025 носить характер документальної перевірки, є безпідставним. Встановлення контролюючим органом, на підставі відповідних документальних даних факту порушення Закону № 265/95-ВР та здійснення нарахування штрафної санкції перебувало в межах предмету перевірки, встановленого пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України. Вказує, що використання інформації з СОД РРО є належною реалізацією контролюючим органом податкового контролю, як необхідний комплекс заходів, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової політики, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій та може бути самостійною підставою для висновків під час проведення фактичної перевірки. Також, відповідач зазначає, що за даними інформаційної бази ДПС України, на яку надходять електронні копії розрахункових документів (Система обліку даних реєстраторів розрахункових операцій) встановлено, що ТОВ «ЛПНК АЛКО 2023» в об`єкті торгівлі за адресою м. Запоріжжя, Дніпровський район, просп. Металургів, буд. 14, прим. 13 через ПРРО: фіскальний номер 4000732672, здійснювало роздрібну торгівлю тютюновими виробами без отримання відповідної ліцензії, опис яких зазначено в додатку № 3 до акту перевірки, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 23, ч. 3 ст. 41 Закону України від 18 червня 2024 р. № 3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального». Покликається на те, що відповідно до п. 85.2. ст. 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки. Втім, вказані документи на початок проведення перевірки платником/його уповноваженим представником /особою, яка фактично проводить розрахункові операції не були надані. Також, відповідач зазначає, що розрахунковим може вважатися лише документ, який відповідає вимогам зазначеного Положення № 13. При цьому, цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку, код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД на алкогольні напої є обов`язковим реквізитом фіскального касового чеку, а отже відсутність цього реквізиту у фіскальному чеку має кваліфікуватися як те, що такий документ не є розрахунковим. Крім того, покликається на те, що позивача зобов`язано на початок проведення перевірки надати документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів, зокрема, але не виключно, форму обліку, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Вказані документи на початок проведення перевірки платником/його уповноваженим представником / особою, яка фактично проводить розрахункові операції не були надані. В ході перевірки також не надані первинні документи на товар згідно відомості ТМЦ, які підтверджують походження товару та його оприбуткування. Таким чином, позивачем порушено ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Отже, відповідач вважає, що правомірність податкових повідомлень – рішень в повні мірі підтверджена фактичними обставинами та документальними доказами у відповідності до норм чинного законодавства. Просить відмовити у задоволенні позову.
У відповіді на відзив (вх. від 26.01.2026 № 4089) та заяві (вх. від 27.01.2026 № 4455) позивач покликається на те, що для того, щоб фактична перевірка з юридичної підстави підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України не була визнана судом свавільною, тобто такою, що необґрунтовано призначена, контролюючий орган повинен надати докази щодо фактичних підстав для її проведення, тобто в підтвердження саме обґрунтованості припущень, а не лише вказати, що така інформація є в його розпорядженні, без її надання. В разі надання таких доказів вони мають стосуватися суб`єкта господарювання та вказувати на ймовірні, засновані на обґрунтованих припущеннях порушення з боку такого суб`єкта господарювання. Зазначає, що лист ДПС України від 14.08.2025 № 19993/7/99-00-07-03-02-07 не може бути підставою для проведення перевірки на підставі пп. 80.2.2 п. 80.2. ст. 82 ПКУ. Також зазначає, що наявність суттєвих розбіжностей між змістом наказу на проведення перевірки та поясненнями податкового органу, викладеними у листі від 17.11.2025, свідчить про правову невизначеність та відсутність чіткої правової позиції у суб`єкта владних повноважень. Також покликається на те, що запит про надання документів та наказ на проведення перевірки вручені податковим органом не уповноваженій особі позивача. Просить задовольнити позовні вимоги.
27.01.2026 позивач подав до суду додаткові пояснення (вх. № 4463).
30.01.2026 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. № 5135) та заперечення на заяву (вх. № 5139) , в яких зазначено, що зважаючи на зазначення в наказі підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, як того вимагає пункт 81.1 статті 81 ПК України, та наявність листа ДПС України щодо діяльності магазинів під ТМ/брендом «Leprekon» без видачі розрахункових документів встановленої форми при продажу підакцизних товарів, свідчить про ґрунтовність і, відповідно, правомірність призначення фактичної перевірки об`єкту, де здійснює діяльність позивач. Крім того, твердження позивача про те, що проведена фактична перевірка з використанням відповідних документів, що складають предмет перевірки, визначений пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України, носить характер документальної перевірки, є безпідставним. Встановлення контролюючим органом, на підставі відповідних документальних даних факту порушення Закону № 265/95-ВР та здійснення нарахування штрафної санкції перебувало в межах предмету проведеної фактичної перевірки, встановленого пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України. Також, твердження позивача щодо наявності 22.08.2025 всіх необхідних документів за місцем проведення фактичної перевірки та відсутності там інспекторів ГУ ДПС у Запорізькій області не підтверджені жодним доказом, відповідно не може вважатись ґрунтовним та об`єктивним. Крім того, відповідач наголошує, що порушенням є не позиція в чеку, а саме відсутність хоча б одного обов`язкового реквізиту, що нівелює його як фіскальний. Також, щодо посилань позивача на постанови Верховного Суду від 18.12.2025 у справі № 380/10913/24, від 12.08.2025 у справі № 500/5316/21 зазначає, що вказані постанови не релевантні цій справі, тому що в них Верховний Суд вказав на відсутність в матеріалах перевірки посилань на фіскальні чеки із зазначенням їх реквізитів. Натомість акт фактичної перевірки позивача містить опис порушення та посилається на додатки до акту, які містять повний перелік чеків та їх реквізитів. Таким чином, матеріали перевірки позивача містять посилання не тільки на СОД РРО, але й на кожен чек, як докази порушень.
03.02.2026 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення у справі (вх. № 5588).
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.
На підставі ст. 19-1, ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, пп. 80.2.2, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80, пп. 69.2-2 п. 69.27, пп. 69.35-1 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, ст. 72 Закону України від 18.06.2024 № 3817-IX “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального”, наказу Головного управління ДПС у Запорізькій області від 21.08.2025 № 1503-п та направлень на проведення фактичної перевірки від 21.08.2025 № 2233, 2234, відповідачем проведено фактичну перевірку магазину-кафе, розташованого за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, просп. Металургів, буд. 14, прим. 13, в якому здійснює діяльність ТОВ "ЛПКН АЛКО 2023" (код ЄДРПОУ 45052623). Період, що перевірявся: з 01.01.2025 по 29.08.2025.
Працівниками контролюючого органу на початку перевірки особі, яка здійснює розрахунки від імені ТОВ «ЛПКН АЛКО 2023» - продавцю ОСОБА_1 за адресою магазину-кафе: м. Запоріжжя, просп. Металургів, буд. 14, прим. 13, вручено запит про надання документів (копій документів) від 22.08.2025 (відмітка про вручення засвідчена підписом продавця ОСОБА_1 ). 
В запиті про надання документів зазначений час та адреса, за якою позивачу необхідно надати копії документів, а саме до 25.08.2025 за адресою контролюючого органу.
За результатами фактичної перевірки складено Акт від 01.09.2025 № 12808/08/01/07/08/45052623. У зв`язку з відмовою платника податків, його законних представників від підписання Акта фактичної перевірки, посадовими особами складено Акт, що засвідчує факт відмови від отримання примірника акта(довідки) перевірки або неможливості його вручення та підписання від 01.09.2025 № 2140/08/01/07/08/45052623.
Згідно висновків Акту перевірки, за результатами фактичної перевірки встановлено, що ТОВ "ЛПКН АЛКО2023" порушено вимоги:
п. 1, п. 2 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” (зі змінами та доповненнями), в частині незастосування РРО/ПРРО на загальну суму – 6863,77 грн;
п. 11 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” (зі змінами та доповненнями), в частині використання режиму попереднього програмування найменувань та цін товарів, обліку їх кількості з порушенням порядку встановленого законодавством - відсутність відповідного коду товарної під категорії згідно з УКТ ЗЕД у фіскальних касових чеках при продажу товарів підакцизної групи;
п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” (зі змінами та доповненнями), в частині порушення ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації на суму – 58091,26 грн;
п. 85.2 ст. 85 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), в частині не надання до перевірки всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки;
ч. 1 ст. 23, ч. 3 ст. 41 Закону України від 18 червня 2024 року № 3817-ІХ “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального”, в частині роздрібної торгівлі тютюновими виробами на загальну суму 94 389,97 грн, без наявності відповідної ліцензії.
Не погодившись з висновками акту фактичної перевірки від 01.09.2025 № 12808/08/01/07/08/45052623, ТОВ "ЛПКН АЛКО 2023" надано до Головного управління ДПС у Запорізькій області заперечення від 15.09.2025 № 15-09/2025-8.
Згідно висновку про результати розгляду заперечень від 25.09.2025 № 131/08/01/07/08/45052623 порушення, які викладені в акті фактичної перевірки від 01.09.2025 № 12808/08/01/07/08/45052623, є дійсними, та заперечення ТОВ "ЛПКН АЛКО 2023" від 15.09.2025 № 15-09/2025-8 залишені без задоволення.
На підставі Акту фактичної перевірки від 01.09.2025 № 12808/08/01/07/08/45052623, з урахуванням висновку за результатами розгляду заперечень, Головне управління ДПС у Запорізькій області прийняло податкові повідомлення-рішення від 02.10.2025 № 00172190708 на суму 73457,32 грн, від 02.10.2025 № 00172200708 на суму 2040,00 грн, від 02.10.2025 № 00171770901 на суму 188 779,94 грн.
За результатами адміністративного оскарження позивачем податкових повідомлень-рішень ДПС України прийняло рішення про результати розгляду скарги від 08.12.2025 № 35121/6/99-00-06-03-02-06, яким залишено скаргу позивача без задоволення, а ППР – без змін.
Не погоджуючись із податковими повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.
Підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України визначено, що контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту, що відносяться до повноважень митних органів), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Згідно з підпунктом 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України, контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно з пунктом 61.1 статті 61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів відповідно до підпункту 62.1.2 пункту 62.2 статті 62 ПК України.
Податковий контроль відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.2 статті 62 ПК України здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Умови, порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок, строки проведення перевірок та оформлення їх результатів визначені статтями 75, 80, 81 ПК України.
За змістом абзацу 1 пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Стаття 80 ПК України унормовує порядок проведення фактичної перевірки.
Так, відповідно до приписів пункту 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Пунктом 80.2 статті 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:
80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
80.2.5 у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального
Згідно з пунктом 80.4 статті 80 ПК України, перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (пункт 80.5 статті 80 ПК України).
Згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції), такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
Отже, фактична перевірка суб`єкта господарювання може бути проведена при дотриманні таких умов як наявність підстав для проведення фактичної перевірки та пред`явлення посадовими особами податкового органу необхідного пакету документів.
Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18 викладено правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатися на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність цих податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 виходила з того, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні та проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставою позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому, підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та, відповідно, на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Верховний Суд у постанові від 26.03.2024 у справі № 420/9909/23, ухваленої у складі Судової палати, сформулював висновки, за змістом яких податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки. Тобто, якщо відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), покликання у наказі на сам лише підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Відповідно, такий наказ не можна вважати протиправним.
Слід зазначити, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 10.12.2020 у справі № 814/733/17, Податковим кодексом України не встановлено меж для проведення фактичної перевірки в залежності від підстав її призначення, встановлених пунктом 80.2 статті 80 ПК України, які, в свою чергу, наперед не можуть обмежувати контролюючий орган в обсязі допущених суб`єктом господарювання порушень, що можуть бути виявлені під час проведення перевірки.
Такий висновок підтримано Верховним Судом також в постанові від 15.02.2023 у справі № 820/6187/16.
Як встановлено судом, в наказі відповідача про проведення фактичної перевірки підставою перевірки зазначено пп. 80.2.2 та пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.
Передумовою проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби. Передумовою проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Як зазначено у наказі про проведення фактичної перевірки позивача, підставою стала доповідна записка начальника управління податкового аудиту від 19.08.2025 за вих. № 3250/08-01-07-08-06. У доповідній записці зазначено про отримання інформації згідно листа ДПС від 14.08.2025 вих. № 19993/7/99-00-07-03-02-07 щодо встановлення ризиків у діяльності суб`єктів господарювання, які здійснюють продаж товарів, у тому числі підакцизних, у господарських об`єктах під торговою маркою "Leprekon".
Отже, внаслідок отримання інформації від ДПС України про можливі порушення податкового законодавства у сфері діяльності, яку здійснює позивач, виникла обґрунтована та законодавчо встановлена необхідність для контролюючого органу щодо здійснення належного податкового контролю.
З огляду на викладене, суд відхиляє доводи позивача в частині відсутності підстав для призначення та проведення фактичної перевірки.
Також, суд зауважує, що відповідно до пункту 71.1 статті 71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.
За змістом статті 72 ПК України передбачено, що для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, крім іншого, від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація: 72.1.1.4. про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі електронні копії розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів. Для цілей цього підпункту терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".
Відповідно до пункту 73.2 статті 73 ПК України інформація, визначена, у тому числі, у підпункті 72.1.1.4 статті 72 цього Кодексу, надається періодично.
Відповідно до пункту 74.3 статті 74 ПК України зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики.
У постанові від 28.04.2025 у справі № 280/1719/24 за подібних правовідносин, Верховний Суд дійшов висновку, що контролюючий орган під час проведення фактичної перевірки, мав правову можливість використовувати податкову інформацію, яка міститься в СОД РРО, зокрема щодо перевірки наявності (відсутності) цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої, інформація та дані якої є фактичним відображенням (дублюванням) розрахункових операцій проведених позивачем у відповідний перевіряємий період.
Виходячи з наведеного, суд відхиляє доводи позивача про порушення контролюючим органом порядку проведення фактичної перевірки.
Щодо виявлених порушень, суд зазначає наступне.
Відповідно до визначень, наведених у статті 2 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі – Закон № 265/95-ВР) (тут і в подальшому в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин):
розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;
розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.
Відповідно до пунктів 1, 2, 11, 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР (порушення, за які позивача притягнуто до відповідальності спірним податковим повідомленням-рішенням) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: 
1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;
2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти);
11) проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями;
12) вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Згідно з пунктом 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР, за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:
1) у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:
100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;
150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення;
7) триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.
Згідно ст. 20 Закону № 265/95-ВР, до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Відповідно до правової позиції Верховного Суду в постанові від 02.02.2023 № 500/6845/21 зазначено, що у випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР, перевірці підлягають обставини безпосереднього здійснення розрахункової операції, однак, її непроведення через РРО, та/або здійснення розрахункової операції на більшу суму, ніж проведено через РРО. У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту.
Як вказано в акті перевірки, під час фактичної перевірки контролюючим органом встановлено:
1) Відповідно до бази даних ДПС України (СОД РРО) встановлено створення в РРО розрахункових документів при продажу алкогольних напоїв на загальну суму 6 863,77 грн, які повинні маркуватися марками акцизного податку, без відповідних реквізитів МАП. У відповідній графі почекових даних РРО відсутня інформація про серію та номер МАП. 
2) В порушення п. 11 ст. З Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» перевіркою встановлено випадки використання режиму попереднього програмування найменувань та цін товарів, обліку їх кількості з порушенням порядку встановленого законодавством - відсутність відповідного коду товарної під категорії згідно з УКТ ЗЕД у фіскальних касових чеках при продажу товарів підакцизної групи. Даний факт підтверджено витягами з бази даних ДПС України, а саме: касовий чек від 01.01.2025 № 3635408734 (о 10 год. 21 хв.) на продаж 1 пляшки коньяку «Укр орд Аджаро» 0,250 л. за ціною 140,90 грн.
3) Порушення ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації на суму 58 091,26 грн. Під час перевірки зняті фактичні залишки товарних запасів та складено відомість ТМЦ, яку підписано матеріально-відповідальною особою продавцем ОСОБА_1 . В ході перевірки не були надані первинні документи на товар згідно відомості ТМЦ, які підтверджують походження товару та його оприбуткування в магазині-кафе за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, Дніпровський район, просп. Металургів, буд. 14, прим. 13, в якому здійснює діяльність ТОВ «ЛПКН АЛКО 2023». В результаті чого порушено ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації на суму 58 091,26 грн. ТОВ «ЛПКН АЛКО 2023» 29.08.2025 до перевірки надані товарно-транспортні накладні, видаткові накладні на постачання товару ТОВ «ЛКПН АЛКО 2023».
4) В порушення пункту 85.2 статті 85 ПКУ посадовим особам контролюючого органу не надано до перевірки всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки за перевіряємий період, а саме: не надано до перевірки первинні документи на товар згідно відомості ТМЦ які підтверджують походження товару та його оприбуткування в магазині за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, Дніпровський район, просп. Металургів, буд. 14, прим. 13, в якому здійснює господарську діяльність ТОВ «ЛПКН АЛКО 2023».
5) За даними інформаційної бази ДПС України, на яку надходять електронні копії розрахункових документів (Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій) встановлено, що ТОВ «ЛПКН АЛКО 2023» в об`єкті торгівлі за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, Дніпровський район, просп. Металургів, буд. 14, прим. 13, через ПРРО: фіскальний номер 4000732672, здійснювало роздрібну торгівлю тютюновими виробами без отримання відповідної ліцензії, опис яких зазначено в додатку № 3. Таким чином, в об`єкті торгівлі за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, Дніпровський район, пр-т Металургів, буд. 14, прим. 13, в якому здійснює діяльність ТОВ «ЛПКН АЛКО 2023» встановлено роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії на загальну суму 94389,97 грн, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 23, ч. 3 ст. 41 Закону України від 18 червня 2024 року № 3817-ІХ “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального”.
Аналізуючи вказане, суд зазначає наступне.
Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 № 13, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за № 220/28350 (далі – Положення № 13) визначає форми і зміст розрахункових документів / електронних розрахункових документів, які в обов`язковому порядку мають надаватися особам, які отримують або повертають товар, отримують послуги або відмовляються від них, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням інтернету, при здійсненні розрахунків суб`єктами господарювання для підтвердження факту: продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, ресторанного господарства та послуг; здійснення операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, якщо такі операції виконуються не в касах банків; здійснення операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів; приймання комерційними агентами банків та небанківськими надавачами платіжних послуг та їх комерційними агентами готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування (далі - ПТКС), за винятком ПТКС, що дають змогу користувачеві здійснювати виключно операції з отримання коштів.
Пунктом 3 розділу І Положення № 13 визначено, що установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Фіскальний касовий чек на товари (послуги)» цього Положення фіскальний чек має містити такі обов`язкові реквізити, зокрема, цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) на алкогольні напої або унікальний ідентифікатор електронної марки акцизного податку, або серійний номер електронної марки акцизного податку (зазначаються у випадках, передбачених законодавством) (рядок 9).
Відповідно до підпункту 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 ПК України марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в e-сигаретах, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизу, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.
Кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв (пункт 226.7 статті 226 ПК України).
Аналіз податкового законодавства України свідчить про те, що маркування продукції маркою акцизного податку підтверджує сплату акцизу та легальність ввезення та реалізації на території України відповідних виробів.
За наслідками аналізу наведених вище норм, Верховний Суд у постанові від 02.02.2023 у справі № 500/6845/21 виснував, що Закон № 265/95-ВР встановлює безпосередній зміст обов`язку суб`єктів господарювання і порядок його виконання, а Положення № 13 - форму його реалізації (форму і зміст документів, які є складовими звітності). За змістом норм Положення № 13 слід розрізняти недолік реквізиту у розрахунковому документі від відсутності відповідного реквізиту взагалі. У першому випадку дійсно неможливо стверджувати, що документ втрачає статус розрахункового, натомість, у другому випадку безпосередньо Положення №13 вказує, що такий документ не прийматиметься як розрахунковий. Отже, відсутність такого реквізиту у фіскальному чеку на товари (послуги), виданому суб`єктом господарювання - платником акцизного податку, як назва податку, літерне позначення, розмір ставки такого податку, загальна сума такого податку за всіма зазначеними в чеку товарами (послугами) позбавляє такий документ статусу розрахункового, відповідно, створення і роздрукування, а так само видача покупцеві документу з таким недоліком не може вважатися належним виконанням обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР.
Про те, що відсутність такого обов`язкового реквізиту у фіскальному чеку на товари (послуги), виданому суб`єктом господарювання - платником акцизного податку, як цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку позбавляє такий документ статусу розрахункового, відповідно, створення і роздрукування, а так само видача покупцеві документу з таким недоліком не може вважатися належним виконанням обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону України № 265/95-ВР, зазначав Верховний Суд і в постановах від 19.02.2025 у справі №280/2619/24, від 21.02.2025 у справі № 280/2615/24 тощо.
Отже, розрахунковим може вважатися лише документ, який відповідає вимогам зазначеного Положення. При цьому, цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої, є обов`язковими реквізитами фіскального касового чеку, а отже відсутність цього реквізиту у фіскальному чеку має кваліфікуватися як те, що такий документ не є розрахунковим. 
Наведене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 11.09.2025 у справі № 580/7450/24.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем надано до матеріалів справи, крім іншого, інформацію з бази даних СОД РРО ДПС щодо електронних копій фіскальних чеків РРО, у яких відсутній такий обов`язковий реквізит як цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер), яка передавалась позивачем в електронному вигляді відповідно до вимог Закону № 265/95-ВР до ДПС України, які у сукупності підтверджують висновки, викладені в Акті перевірки.
При цьому, всупереч обов`язку, встановленого частиною 1 статті 77 КАС України, позивач не надав жодного належного та допустимого доказу на спростування вказаних обставин та виявлених порушень, зокрема, не надано відповідні фіскальні чеки з наявною інформацією про марки акцизного податку.
Відтак, суд дійшов висновку, що контролюючим органом доведено наявність порушення позивачем вимог пунктів 1, 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР та правомірність застосування контролюючим органом до позивача штрафних санкцій в частині, що оскаржується позивачем.
Суд також зауважує, що як вже було вказано, інформація, зазначена у витязі з СОД РРО може використовуватися контролюючим органом при проведенні фактичної перевірки та висновків про порушення платником податків пункту 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР. Зазначене є безумовною підставою для застосування до платника податків штрафних (фінансових) санкцій у відповідності до пункту 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06.02.2025 у справі № 120/11036/23, від 16.01.2025 у справі № 240/24491/23, від 09.09.2024 у справі № 280/6832/23.
Щодо правомірності накладення на позивача штрафних санкцій за проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій з порушенням використання режиму попереднього програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням зокрема, об`єму та кількості реалізуємого товару, суд зазначає наступне.
Так, як вбачається з наданої відповідачем копії фіскального чека від 01.01.2025 № 3635408734 ВН 7893, роздрукований о 10 год. 21 хв. на продаж 1 пляшки коньяку «Укр орд Аджаро» 0,250 л за ціною 140,90 грн, останній дійсно не містить зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД вказаного товару.
Такі обставини свідчать про порушення пункту 11 статті 3 Закону № 265/95-ВР та є підставою для застосування штрафних санкцій.
За приписами пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Таким чином, вищезазначені положення зобов`язують суб`єкта господарювання надати контролюючому органу документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів саме на початок проведення перевірки.
Відповідно до статті 20 Закону № 265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом у день початку перевірки 22.08.2025 складено відомість ТМЦ, які знаходились на місці реалізації на суму 58 091,26 грн, на які не були надані первинні документи на початок перевірки, які підтверджують походження товару та його оприбуткування. В результаті чого порушено ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації на суму 58 091,26 грн. 
Доказів на спростування висновків контролюючого органу, а саме, надання відповідних документів на початок перевірки позивачем не надано. 
Щодо порушення позивачем пункту 85.2 статті 85 ПК України, а саме: ненадання документів під час проведення перевірки, суд зазначає наступне.
Абзацом першим пункту 85.2 статті 85 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Підпунктом 85.4 ст. 85 ПК України встановлено, що при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.
Згідно з пунктом 85.6 статті 85 ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.
Відповідно до пункту 85.7 статті 85 ПК України отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису.
Пункт 85.8 статті 85 ПК України передбачає, що посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності). 
Отже, законодавцем встановлено обов`язок платника податків надати посадовим особам контролюючих органів всі документи, що пов`язані з предметом перевірки до початку перевірки.
Пунктом 121.1 статті 121 ПК України передбачено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 2040 гривень.
Отже, після початку проведення перевірки у позивача виникає обов`язок надання контролюючому органу інформації та її документального підтвердження з питань в межах предмету перевірки. При цьому неподання або несвоєчасне подання до контролюючого органу документів при здійсненні податкового контролю має наслідком застосування до платника податків відповідальності у вигляді штрафу.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 0840/3758/18 та у постанові Верховного Суду від 19.04.2023 у справі № 360/2657/20.
Як встановлено судом, контролюючим органом надано позивачу запит про надання документів, у якому визначено строк не пізніше 10 год. 00 хв. 25.08.2025. Запит отримано 22.08.2025, що не заперечується позивачем.
При цьому, у встановлений строк запитані документи контролюючому органу надано не було. Як вказано в акті перевірки 29.08.2025 до перевірки платником податку надано товарно - транспортні накладні, видаткові накладні на постачання товару. 
Вказані обставини також не спростовано позивачем. Більш того, сам позивач зазначив, що на виконання запиту пакет документів надано контролюючому органу лише листом за вих. від 28.08.2025 28/08/2025-5.
Таким чином, суд дійшов висновків, що оцінені в сукупності наявні в матеріалах справи документи, досліджені під час перевірки, підтверджують висновки, викладені в акті перевірки щодо суті виявлених порушень законодавства.
Водночас, твердження позивача про відсутність у продавця спеціальних представницьких повноважень не є достатнім для висновку про незаконність усієї перевірки та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Судом установлено, що направлення на проведення перевірки, запит про надання документів, а також інші документи вручалися особі, яка перебувала за місцем здійснення господарської діяльності та безпосередньо здійснювала розрахункові операції, а саме продавцю.
Матеріалами справи підтверджено, що зазначена особа (продавець-консультант ОСОБА_1 ) отримав направлення на перевірку, отримав запит про надання документів, підписав опис наявності готівки як матеріально відповідальна особа, брав участь в проведенні перевірки, був присутній під час складання акту перевірки.
Визначення цієї особи як матеріально відповідальної свідчить про виконання нею функцій, пов`язаних із веденням господарської діяльності, зокрема, обліком та збереженням грошових коштів.
З огляду на специфіку фактичної перевірки, яка здійснюється за місцем провадження діяльності, суд вважає, що вручення документів такій особі є належним способом повідомлення платника податків.
Доказів того, що позивач був позбавлений можливості реалізувати свої права під час перевірки, матеріали справи не містять. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що контролюючому органу до або під час перевірки повідомлено про відсутність у ОСОБА_1 будь-яких повноважень на прийняття службової кореспонденції.
Щодо порушення позивачем ч. 1 ст. 23, ч. 3 ст. 41 Закону України від 18 червня 2024 року № 3817-IX “Про державне регулювання виробництва i обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального” в частині роздрібної торгівлі тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії на загальну суму 94389,97 грн.
Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України від 18 червня 2024 року № 3817-ІХ “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального” (далі – Закон №3817) визначено поняття тютюнових виробів:
85) тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтра, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників, інші відмінні від рідин, що використовуються в електронних сигаретах, нікотиновмісні продукти, їх замінники для куріння, нюхання, смоктання, жування чи вдихання без горіння шляхом нагрівання;
86) тютюновмісні вироби для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням - вироби із вмістом промислово обробленого тютюну, не призначені для куріння, нюхання, смоктання чи жування, які використовуються для генерування аерозолю шляхом нагрівання тютюну електричним підігрівачем з електронним управлінням до температури, за якої не відбувається процесу горіння (згоряння) виробу та виділення тютюнового диму;
Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону № 3817-IX роздрібну торгівлю тютюновими виробами та/або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюють суб`єкти господарювання за наявності у них однієї з таких ліцензій: на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, на право роздрібної торгівлі рідинами, що використовуються в електронних сигаретах.
Частиною 3 статті 41 Закону № 3817-IX визначено, що на кожний вид господарської діяльності надається окрема ліцензія, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах ТОВ "ЛПКН АЛКО 2023" для здійснення діяльності в об`єкті торгівлі за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, Дніпровський район, просп. Металургів, буд. 14, прим. 13, отримало ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами:
№ 08280311202400339 з терміном дії з 08.04.2024 до 08.04.2025, дію якої припинено з 30.01.2025 на підставі рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 30.01.2025 № 15-рп (за заявою платника податків від 29.01.2025 № 1561/АП).
За даними інформаційної бази ДПС України, на яку надходять електронні копії розрахункових документів (Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій) встановлено, що ТОВ "ЛПКН АЛКО 2023" в об`єкті торгівлі за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, Дніпровський район, просп. Металургів, буд. 14, прим. 13, через РРО № 4000732672, здійснювало роздрібну торгівлю тютюновими виробами без отримання відповідної ліцензії, опис яких зазначено в додатку до Акту № 3. Будь-яких доказів на спростування висновків, викладених в акті перевірки з цього приводу, позивачем до суду не надано. 
Посилання позивача на постанову Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2025 у справі № 334/7921/25 у справі про адміністративне правопорушення, якою провадження закрито, суд відхиляє, з огляду на наступне. 
У справі № 334/7921/25 Дніпровський районний суд м. Запоріжжя 12.11.2025 розглядав питання про адміністративну відповідальність директора ТОВ “ЛПКН АЛКО 2023” за частиною першою статті 155-1 КУпАП і закрив провадження у справі.
Разом з тим, зазначена постанова не має преюдиційного значення для цієї справи в розумінні статті 78 КАС України, оскільки суб`єкт відповідальності у справі про адміністративне правопорушення та у справі про скасування податкових повідомлень-рішень є різними, предмет доказування у справі про притягнення посадової особи до адміністративної відповідальності за КУпАП не є тотожним предмету доказування по справі щодо застосування до юридичної особи санкцій відповідно до Закону № 265/95-ВР та ПК України. Крім того, закриття справи про адміністративне правопорушення не спростовує висновків акта перевірки та не виключає можливості притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності. Також, відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2025 у справі № 334/7921/25 вбачається, що суд у межах провадження за КУпАП оцінював достатність доказів саме для притягнення директора до адміністративної відповідальності, звертав увагу на особливості доказування у справах про адміністративні правопорушення та на те, що акт перевірки сам по собі не є безумовним доказом вини фізичної особи. Така оцінка не тотожна перевірці правомірності санкцій, застосованих до юридичної особи.
Стосовно доводів позивача про те, що податковим органом не було належним чином доведено факт порушення, суд зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта фактичної перевірки, матеріалів контрольної розрахункової операції, податкової інформації, отриманої з інформаційних систем ДПС, а також з урахуванням встановленого під час перевірки ненадання документів, що належать або пов`язані з її предметом. Незгода позивача з висновками акта перевірки, без надання належних та достатніх доказів, які б спростовували конкретні встановлені перевіркою обставини, не є підставою для висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень. 
Позивачем не доведено, що наведені ним процедурні зауваження спростовують сам факт наявності встановлених перевіркою порушень або об`єктивно позбавили його можливості реалізувати свої права під час перевірки чи адміністративного оскарження.
Таким чином, суд дійшов висновків, що оцінені в сукупності наявні в матеріалах справи документи, досліджені під час перевірки, підтверджують висновки, викладені в акті перевірки щодо суті виявлених порушень законодавства.
Одночасно, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить відрізних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й відрізних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.
З урахуванням положень статті 139 КАС України, у зв`язку з відмовою в позові розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПКН АЛКО 2023» (69060, м. Запоріжжя, вул. Молочна, 71; код ЄДРПОУ 45052623) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 166; код ЄДРПОУ ВП: 44118663) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень – відмовити.  
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено та підписано 23.04.2026.

Суддя Ю.П. Бойченко