Заводський районний суд м. Запоріжжя 

Справа № 332/673/26
Провадження №: 2-адр/332/2/26 

ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2026 р. 

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Сапунцова В.Д., при секретарі судового засідання Горбань Є.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження,без виклику сторін, заяву представника позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 Сікори Ірини Вікторівни про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 про застосування судом тимчасового обмеження особи у праві керування транспортними засобами під час мобілізації, -
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Заводського районного суду міста Запоріжжя від 27 березня 2026 адміністративний позов ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 про застосування судом тимчасового обмеження особи у праві керування транспортними засобами під час мобілізації, було задоволено. До ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосовано тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами під час мобілізації, на строк до виконання або відкликання вимоги ІНФОРМАЦІЯ_1 про виконання обов`язку (обов`язків) військовозобов`язаним, резервістом №39/10471 від 22.12.2025.
Вимоги щодо розподілу судових витрат, позивачем у позовній заяві не заявлялися, у зв`язку із чим питання розподілу судових витрат у рішенні суду від 27.03.2026 не вирішувалось.
06.04.2026 року представником позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, яким вирішити питання про судові витрати, а саме стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Відповідно до ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Сторони в судове засідання не з`явилися.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Запоріжжя, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на заявлених вимогах наполягає.
На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося.
У відповідності до ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судом встановлено, що при поданні позовної заяви до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2662,40 грн., що підтверджується квитанцією, наявною у матеріалах справи.
Згідно ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволені позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. 
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. 
Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
З метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки має печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.
Водночас, відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Отже, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_4 є відокремленим підрозділом Міністерства оборони України, він є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України.
Наведений висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 жовтня 2022 року у справі № 522/22225/21.
Аналіз змісту частин першої-третьої статті 139 КАС України дозволяє зробити висновок про те, що витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору за будь-яких результатів розгляду справи (задоволення або відмова в задоволенні позову, як повністю, так і частково) не підлягають розподілу за результатом розгляду справи. На користь саме такого тлумачення свідчить зміст частини третьої статті 139 КАС України, відповідно до якої суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору.
В постанові Верховного Суду від 29 серпня 2022 року у справі № 826/16473/15 зазначено, що такий підхід законодавця до правового регулювання розподілу витрат на сплату судового збору нерозривно пов`язаним із завданням адміністративного судочинства, котре полягає у вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Отже, наведене вище дає підстави для висновку, що передбачене статтею 140 КАС України правило щодо присудження витрат спрацьовує, якщо позивачем є фізична особа або юридична особа, яка не є суб`єктом владних повноважень; якщо позивачем виступає суб`єкт владних повноважень, тоді незалежно від результатів розгляду справи понесені ним судові витрати, окрім судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, не підлягають розподілу. З урахуванням наведеного об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновку, викладеного, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07.09.2021 у справі № 380/3138/20 щодо можливості покладення на відповідача обов`язку відшкодування понесених позивачем – суб`єктом владних повноважень судових витрат як міри відповідальності за поведінку, яка змусила позивача вирішувати спір у судовому порядку, та дійшла висновку про те, що передбачене статтею 140 КАС України правило щодо присудження витрат спрацьовує, якщо позивачем є фізична особа або юридична особа, яка не є суб`єктом владних повноважень; якщо позивачем виступає суб`єкт владних повноважень, незалежно від результату розгляду справи не підлягають відшкодуванню понесені ним судові витрати, окрім судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.
Застосовуючи цей висновок до обставин справи, суд, у відповідності до ст. 139 КАС України дійшов до висновку про те, що заяву представника позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 Сікори Ірини Вікторівни про ухвалення додаткового рішення, а саме стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 понесені судові витрати у розмірі 2662,40 грн., залишити без задоволення, оскільки його вимоги не ґрунтуються на приписах закону, а саме, ІНФОРМАЦІЯ_4 є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України, а сплачений судовий збір не є судовими витратами суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.132,139,252 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні заяви представника позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 про застосування судом тимчасового обмеження особи у праві керування транспортними засобами під час мобілізації - відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його складання.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.
Повний текст рішення складено 15 квітня 2026. 

Суддя В.Д. Сапунцов