Справа №345/384/26 
Провадження № 2-а/345/22/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.03.2026 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області:
в складі: головуючого-судді Якиміва Р.В.
секретаря – Гладенької Л.Ф.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Калуш справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
за участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Желізняк Л.Б.,

в с т а н о в и в :

До Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області звернулася представник позивача ОСОБА_1 адвокат Желізняк Л.Б. з адміністративним позовом до  ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №2177 від 04.09.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 25500 грн..
В обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що постановою №2177 від 04.09.2025 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП складеною на позивача, ОСОБА_1 , накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25500 грн. Зазначає, що в зазначеній постанові встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до протоколу ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 №146/2 від 22.11.2021 був визнаний непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у військовий час і як військовозобов`язаний , під час дії в Україні особливого періоду порушив вимоги ЗУ №4235-ІХ, а саме, не пройшов ВЛК до 05.06.2025 та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Зазначає, що про винесену постанову відносно нього, йому жодним чином відомо не було. Він не був повідомлений про винесення протоколу про адміністративне правопорушення та про розгляд адміністративної справи. Про оскаржувану постанову позивач дізнався лише 18.01.2026 р. із за стосунку «Дія», з якого отримав повідомлення про арешт його рахунків в банківській установі. За цих обставин вважає, що він має право на поновлення строку для подання даної позовної заяви. Окрім того, вважає, що постанова №2177 від 04.09.2025 року є абсолютно незаконною, та такою, що підлягає скасуванню судом. Вказує, що у вересні 2025 у за стосунку РЕЗЕРВ+ була наявна інформація про те, що його розшукує ІНФОРМАЦІЯ_3 для притягнення до адміністративної відповідальності. Скориставшись можливістю сплатити штраф при визнання правопорушення, він визнав правопорушення за постановою №R65305 від 08.09.2025 він сплатив штраф у розмірі 8500 грн.. Враховуючи наведене, незаконність оскаржуваної постанови доводиться як повторним притягненням до адміністративної відповідальності за одне і те ж правопорушення так і розглядом справи у його відсутності. Із зазначених підстав вважає постанову №2177 від 04.09.2025 року незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. 
Ухвалою суду від 27.01.2026 року відкрито провадження у справі та прийнято позов до розгляду.
В судовому засіданні позивач позов підтримав, вказав, що про існування оскаржуваної постанови №2177 від 04.09.2025 йому не було відомо. Жодних повісток та викликів на розгляд справи не отримував. Коли прибув в ІНФОРМАЦІЯ_3 , щоб оплатити штраф по постанові №R65305 від 08.09.2025, йому повідомили про протокол про адміністративне правопорушення, однак він відмовився його підписувати, оскільки без окулярів не міг з ним ознайомитись. Про оскаржувану постанову дізнався лише 18.01.2026 р. із за стосунку «Дія», з якого отримав повідомлення про арешт його рахунків в банківській установі. Позовні вимоги просить задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві, зазначила, що про винесену постанову відносно позивача, йому жодним чином відомо не було. Він не був повідомлений про винесення протоколу про адміністративне правопорушення та про розгляд адміністративної справи. Про оскаржувану постанову позивач дізнався лише 18.01.2026 р. із за стосунку «Дія», з якого отримав повідомлення про арешт його рахунків в банківській установі. За цих обставин вважає, що він має право на поновлення строку для подання даної позовної заяви. Окрім того, вважає, що постанова №2177 від 04.09.2025 року є абсолютно незаконною, та такою, що підлягає скасуванню судом. Вказує, що позивач сплатив штраф за постановою №R65305 від 08.09.2025 у розмірі 8500 грн., а тому незаконність оскаржуваної постанови доводиться як повторним притягненням до адміністративної відповідальності за одне і те ж правопорушення так і розглядом справи у його відсутності. Просить позов задоволити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду додаткові пояснення, в яких просив розгляд справи проводити без його участі та зазначив, що було встановлено факт порушення абзацу 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни України зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Враховуючи, що ОСОБА_1 вчинив ухилення від проходження ВЛК утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. А тому, дії позивача кваліфіковані відповідачем правильно. Таким чином жодних законних та обґрунтованих підстав для звільнення позивача від адміністративної відповідальності та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення судом не встановлено, оскільки факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення підтверджений належними та допустимими доказами. Тому, просять відмовити в задоволенні позовних вимог. 
Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, встановив наступне.
Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 2177 від 28.08.2025 було встановлено, що ОСОБА_1 будучи військовозобов`язаним під час дії в Україні особливого періоду, будучи визнаний непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у військовий час порушив вимоги ЗУ №4235-ІХ, а саме, не пройшов ВЛК до 05.06.2025 та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. В протоколі зазначено, що від підписання протоколу ОСОБА_1 відмовився, про що не заперечив і сам позивач в судовому засіданні.
Постановою №2177 від 04.09.2025 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП складеною т.в.о. начальника  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , на  ОСОБА_1 , накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25500 грн.
В зазначеній постанові встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до протоколу ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 №146/2 від 22.11.2021 був визнаний непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у військовий час і як військовозобов`язаний , під час дії в Україні особливого періоду порушив вимоги ЗУ №4235-ІХ, а саме, не пройшов ВЛК до 05.06.2025 та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Відповідно до постанови №R65305 від 08.09.2025, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КупАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн..
З платіжного документу від 29.08.2025 вбачається, що ОСОБА_1 сплатив штраф у розмірі 8500 грн. по постанові №R65305 від 08.09.2025, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КупАП.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст. 286 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період.
Суд зазначає, що 24 лютого 2022 відповідно до п. 20 ч. 1ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні постановлено ввести воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану в Україні було неодноразово продовжено, тому особливий період в Україні триває по теперішній час.
З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 №65/2022 запроваджено загальну мобілізацію.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
Отже, починаючи з 24 лютого 2022 і на даний час в Україні діє особливий період.
Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Обов`язок проходити медичний огляд підтверджений абз.4 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» де вказано, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.
Відповідно до норм положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402, медичний огляд військовозобов`язаних проводиться ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ТЦК та СП (пункт 3.1 глави 3 розділу II).
Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).
Пунктом другим розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 року №3621-ІХ встановлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Таким чином, приписи вказаного закону покладають обов`язок звернутися за направленням для проходження ВЛК для визначення придатності до несення військової служби саме на військовозобов`язаного, а отже ОСОБА_1 , з метою визначення придатності до військової служби, зобов`язаний був самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для отримання направлення для проходження повторного медичного огляду. Таких доказів під час розгляду справи судом не здобуто.
Відтак, проходження ВЛК є не правом, а обов`язком громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік, за порушення якого може наставати відповідальність. 
Суд критично ставиться до позиції представника позивача щодо незаконності розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача у його відсутності, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні про складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення № 2177 від 28.08.2025 його було ознайомлено 28.08.2025, однак від підписання протоколу та ознайомлення з ним, ОСОБА_1 відмовився, про що не заперечив і сам позивач в судовому засіданні.
Суд не бере до уваги доводи представника позивача щодо визнання оскаржуваної постанови незаконною з підстав повторного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за одне і те ж правопорушення, оскільки з долучених до позову матеріалів було встановлено, що відносно ОСОБА_1 оскаржувана постанова №2177 від 04.09.2025 винесена про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, а постанова №R65305 від 08.09.2025 - за ч.3 ст.210 КупАП, тобто постанови складені за різними статтями Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Суд відхиляє доводи позивача та його представника щодо визнання оскаржуваної постанови незаконною, оскільки на позивача безпосередньо Законом №4235-ІХ покладався обов`язок до 05 червня 2025 року самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду. Доказів самостійного звернення до відповідача позивачем не надано.
Постанова про накладення адміністративного стягнення, у відповідності до ст.283 КУпАП, містить опис обставин, установлених під час розгляду справи та зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення. Постанова винесена на підставі наявних у справі матеріалів, які свідчать про факт невиконання ОСОБА_1 покладеного на нього обов`язку щодо проходження ВЛК, чим порушені правила військового обліку.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вище наведене, суд вважає, що оскаржувана постанова №2177 від 04.09.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП є законною, винесеною на підставі та в межах повноважень наданих посадовій особі відповідача, у спосіб, що передбачені Конституцію України та чинним законодавством України, тому підстави для скасування, закриття провадження у справі та задоволення позовних вимог відсутні.
Щодо строків оскарження постанови, то зважаючи на те, що доказів вручення позивачу оскаржуваної постанови чи направлення по пошті представником відповідача не надано, суд вважає, причини пропуску строку оскарження постанови є поважними, а тому наявні підстави для поновлення позивачу строку оскарження постанови.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 72-77, 79, 90, 229, 242-246, 286 КАС України, статтями 7,9,210-1, 235,245, 247, 215, 252,254,256, 268, 279, 280, 283, 293 КУпАП, суд,

у х в а л и в :

Поновити  ОСОБА_1 пропущений строк для звернення до суду із адміністративним позовом.
Відмовити у задоволенні позову  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №2177 від 04.09.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 25500 грн..
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом десяти з дня його складення.
Учасник справи, якому рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Повний текст рішення складено 10.03.2026.

Суддя