Справа №516/422/25
Провадження №3/516/1/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року	м.Теплодар	

Суддя Теплодарського міського суду Одеської області Ширінська О.Х., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Одеського районного управління № 2 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130  КУпАП, 

УСТАНОВИЛА:

18 жовтня 2025 року, о 21:42:00 год., у місті Теплодар, Одеської області, по вул. Романа Прокопія, 12, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Ніссан», д.н. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився його огляд із застосуванням газоаналізатору «Драгер 0196», під відеозапис нагрудної бодікамери NC 221433. Відповідно до тесту 1007, проведеному 18.10.2025 о 21:46 годині газоаналізатором Драгер ARLJ-0196 результат огляду позитивний - 0, 28 проміле. Від проходження на стан сп`яніння у медичному закладі у лікаря нарколога відмовився під відеозапис нагрудної бодікамери NC 221433, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України – керування транспортним засобом особами у стані алкогольного, наркотичного чи сп`яніння, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 участі не приймав, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив.
Неявка особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка була належним чином повідомлена про судове засіданні, не перешкоджає розгляду адміністративного матеріалу у її відсутність, з урахуванням положень ст. 268 КУпАП.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Костриця П.П. надав до суду заперечення на протокол, які підтримав в судовому засіданні. 
У своїх запереченнях представник зазначив, що протокол відносно ОСОБА_1 складений із порушеннями чинного законодавства, тому є незаконним з наступних підстав.
Так, під час складання протоколу працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП, були роз`яснені лише положення ст. 63 Конституції, чим порушено право на захист ОСОБА_1 , право давати чи не давати пояснення та ін.
Також, законом встановлений вичерпний перелік підстав для зупинки транспортних засобів, який розширеному тлумаченню не підлягає (ст. 35 Закону України «Про національну поліцію»), основна серед них – це порушення ПДР.Поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинки транспортного засобу, з детальним описом підстав зупинки, визначеної у цій статті. Вданому випадку цього не було зроблено.
Як вбачається з наданого відеозапису даних про те, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом та порушив правила дорожнього руху, за що був зупинений працівниками поліції, зазначений носій не містить. Спочатку була складена постанова за ст. 121 (пасок), а вже потім – протокол за ст. 130 КУпАП України, це важливо, оскільки:
1. На момент зупинки причиною зупинки не було керування у стані сп`яніння;
2. Поліцейські діяли за принципом «штраф за ремінь > потім вирішили оформити ст. 
130 КУпАП України»;
3.Така послідовність говорить про відсутність об`єктивних ознак сп`яніння на момент зупинки. ВС неодноразово наголошував, ознаки сп`яніння повинні бути встановлені до проведення огляду. Тонування авто — неможливо було візуально побачити, пристебнутий пасок чи ні. Автомобіль має тоновані передні бокові вікна. Поліцейські фізично не могли встановити факт непристебнутого ременя.
У протоколі НЕ вказано:
• з якої відстані працівник поліції бачив ремінь;
• під яким кутом;
• при якому освітленні;
• не зафіксовано доказів на відео.
Відповідно до п.5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВСУ 18.12.2018 р. № 1026, включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відео зйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). Працівниками поліції були порушені вимоги вказаної Інструкції, оскільки відеозапис переривався без будь-яких підстав.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого і при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Грубі порушення допущені працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, проведення огляду на стан сп`яніння, зокрема, фіксації події, фрагменти якої відображені на диску із відео файлами, не дають уявлення про загальну картину обставин справи від початку до моменту складання протоколу. Отже, інформація, яка міститься в протоколі про адміністративне правопорушення, та розбіжності з відеозаписом події тягне за собою як результат недопустимості основного доказу протоколу про адміністративне правопорушення та решти доказів. Згідно з положеннями ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого.
Представником також було наведено у своїх запереченнях ряд рішень Європейського суду з прав людини на підтвердження вище вказаної правої позиції.
Відповідно до Наказу МОЗ України № 145 від 17.01.2020, а також усталеної медичної практики, у крові та видихуваному повітрі людини може бути присутня мінімальна кількість алкоголю, яка:
• не свідчить про стан сп`яніння;
• є фізіологічно допустимою;
• може виникати без уживання алкогольних напоїв.
Саме тому МОЗ та експерти токсикологи вказують, що до 0,20 проміле може бути природним фоном. Також працівники поліції жодної ознаки сп`яніння не зафіксували:
• мова не порушена;
• хода рівна;
• реакція нормальна;
• поведінка адекватна;
• запах алкоголю не зазначено.
У протоколі зазначено 0,28 проміле — це дуже низький показник, який:
• на 0,08 проміле перевищує фізіологічну межу;
• знаходиться в зоні можливої похибки приладу (до ±0,05–0,10 проміле залежно від моделі Drager та умов);
• є типовим значенням після однієї пляшки пива, особливо натщесерце (порожній шлунок, не ївши);
• не означає сп`яніння, якщо відсутні інші ознаки.
У Наказі МОЗ №145/2020 прямо визначено, що діагноз «алкогольне сп`яніння» встановлюється комплексно, а не лише за цифровим показником. Це означає, що сам по собі факт 0,28 проміле НЕ дорівнює «стан сп`яніння».
Має бути одночасно:
• результат огляду,
• ознаки сп`яніння,
• дотримання всіх вимог процедури,
• належні докази (акт огляду, свідки, відео).
Крім того, значення 0,28 проміле, зафіксоване приладом, є фізіологічно пояснюваним і не свідчить про стан алкогольного сп`яніння, оскільки воно виникло в умовах, які природним чином підсилюють ферментаційні процеси в організмі. На протязі усього дня ОСОБА_1 , випив кефір та здобну будочку в кінці робочого дня вжив одну пляшку пива. Кефір є продуктом молочнокислого бродіння, у складі якого міститься 0,05–0,2% етилового спирту (це підтверджено технічними умовами виробництва). Після вживання на порожній шлунок відбувається:
• швидке всмоктування невеликої кількості природного спирту;
• посилення ферментації дріжджових бактерій у шлунку;
• утворення етанолу ендогенного походження (внутрішнього).
Крім того, подальші дії ОСОБА_1 ,  були зумовлені раптовою та непередбачуваною обставиною, яка за своєю природою не залишала часу для зважених рішень. ОСОБА_1 , отримав дзвінок від своєї дівчини, яка повідомила його, що, його мати, яка раніше перенесла інсульт і потребує постійного контролю та догляду, впала і перебуває у вкрай небезпечному та потенційно критичному стані. Для ОСОБА_1 , це не було звичайним повідомленням — це був сигнал про можливу загрозу життю його матері. Людина після інсульту є надзвичайно вразливою, і будь-яка травма, падіння чи різке погіршення самопочуття можуть становити безпосередню загрозу. Стан сильного душевного хвилювання у цей момент ОСОБА_1 , діяв:
• у стані різкого емоційного стресу;
• сильного хвилювання;
• страху за життя близької людини;
• під дією природної реакції організму на шокову новину.
Дії ОСОБА_1 , були спрямовані не на вчинення правопорушення, а виключно на те, щоб якнайшвидше дістатися до матері, оскільки кожна хвилина могла мати вирішальне значення.
З урахуванням наведеного, представник ОСОБА_2 просив закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.
Незважаючи на невизнання вини порушником, врахувавши доводи сторони захисту, надані у запереченні, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення доводиться належними та допустимими доказами, дослідженими судом, у їх сукупності та взаємозв`язку. 
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 487295125 від 10.10.2025 вказано, що під час руху автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , останній знаходився у стані алкогольного сп`яніння, що підтвердилося висновком газоаналізатора «Драгер», результат тесту склав 0, 28 проміле, який перевищує встановлену допустиму норму алкоголю у 0, 2 проміле.
Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 погодився із протоколом, а також із висновком газоаналізатора, підписавши їх і не подавши будь-яких заперечень.
На відеозаписі з бодікамер іспектора зафіксовано, що ОСОБА_1 добровільно погодився на проходження тесту за допомогою газоаналізатора «Драгер». Також пояснив, що дійсно випив пляшку пива. На пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, відмовився. Тим самим погодився із пройденим тестом на стан сп`яніння.
Щодо до доводів представника ОСОБА_2 про безпідставну зупинку автомобіля під керування ОСОБА_1 , слід зауважити на тому, що причиною зупинки транспортного засобу, як зазначив сам представник у запереченнях, було допущене порушення щодо відсутності у водія паску безпеки. Вже після складання постанови за дане правопорушення, інспектором було помічено запах алкоголю у водія, що потягло інші процесуальні дії щодо водія та складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Суд не приймає як достовірний доказ доводи сторони захисту щодо відсутності достатньої видимості для встановлення наявності чи відсутності паску безпеки у водія. Тому суд вважає зупинку автомобіля ОСОБА_1 працівниками поліції обґрунтованою.
Суд також не погоджується із доводами сторони захисту щодо не роз`яснення прав водію, оскільки вони не відповідають дійсності.
Як слідує з відеозапису, інспектором поліції були роз`яснені права ОСОБА_1 , передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, зокрема щодо права на ознайомлення з матеріалами справи, право подавати докази, заявляти клопотання, надавати пояснення, користуватися юридичною допомогою, не свідчити проти себе або членів своєї родини. 
При цьому ОСОБА_1 було запитано чи не бажає він скористатися переліченими правами, на що ОСОБА_1 відповів «ні». 
Крім того, інспектором поліції було роз`яснено яке правопорушення допущено водієм, якими нормами закону регулюється дане правопорушення, повідомив про те, що відносно нього буде складений протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. 
Згідно ст. 283 КУпАП постанова має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст. 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Оцінюючи надані докази у їх сукупності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 знайшла своє підтвердження в ході розгляду справи, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні адміністративного стягнення, судом враховуються відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення; характер правопорушення, що є небезпечним для інших учасників дорожнього руху; особу порушника, який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, а також життєві обставини, які спонукали його сісти за кермо після вживання алкогольного напою, враховуючи сталу судову практику та вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 слідує призначити адміністративного стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУПАП у виді штрафу, з позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення у розмірі встановленому законом.
Відповідно до ст. 4 ч.2 п. 5 ЗУ «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст. 24, ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 284, ст. 289 КУпАП, -

УХВАЛИЛА:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 665, 60 грн. (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
Строк, з якого порушник вважається підданим адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, починається з моменту вилучення у нього посвідчення водія.
Виконання даної постанови в частині позбавлення права керування транспортними засобами доручити Одеському районному управлінню № 2 ГУНП в Одеській області.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду.
Відповідно до положень ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу. (реквізити для сплати https://td.od.court.gov.ua/sud1530/gromadyanam/tax_dsa/)
Згідно ч. 1 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Суддя: О.Х. Ширінська