Справа № 521/12067/25
Номер провадження № 2-др/521/63/26

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2026 року м. Одеса
Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:
головуючої судді Поліщук І.О.
при секретарі судового засідання Коржеван В.А.,
розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Ткач Тетяни Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Хаджибейського районного суду м. Одеси перебували матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини. 
Рішенням Хаджибейського районного суду м. Одеси від 30 березня 2026 року позовні вимоги було задоволено частково. Визначено місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнето з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, у розмірі 11 000 (одинадцять тисяч) гривень 00 коп., щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з урахуванням індексації на час їх виплати, починаючи з 14 липня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнуто ОСОБА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
03 квітня 2026 року (зареєстровано судом 06 квітня 2026 року) представником позивача-адвокатом Ткач Т.А. було подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій остання просила стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 33 500 грн. 
08 квітня 2026 року представник відповідача через «Електронний суд» подала до суду заперечення щодо задоволення клопотання позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, обґрунтовуючи свою позицію тим, що представником позивача подавались майже на кожному судовому засіданні клопотання про витребування доказів, клопотання про долучення доказів, які відхилялись судом через їх необґрунтованість та порушення процесуальних строків. Зокрема, на останньому судовому засіданні, яке відбувалось 20.03.2026 року усі клопотання представника позивача були відхиленні. Сам представник позивача затягував розгляд справи подаючи клопотання про відкладення розгляду справи. 
Відповідач вважає, що дана категорія справ є нескладною та ознайомлення з матеріалами, які надані позивачкою не могли зайняти у представника 3 години, так само як і складання позовної заяви не могло зайняти у представника позивача 4 години. 
Окрім того, звертаємо увагу суду, що відповідач визнав позов частково, а саме в частині сплати аліментів у сумі 11 000 та визначенні місця проживання дитини з матір`ю без прив`язки до конкретної адреси. Дану позицію представником відповідача було викладено у відзиві та неодноразово озвучено у судовому засіданні, проте представник позивача у своєму клопотанні про стягнення судових витрат не визначає суму витрат пропорційно задоволеним вимогам. 
Щодо неналежності доказів, які подані представником позивача на підтвердження судових витрат варто зазначити наступне. У договорі про надання правової допомоги від 16 червня 2025 року не вказано предметом договору надання правової допомоги у судовому спорі щодо стягнення аліментів на утримання дитини та визначення її місця проживання. Окрім того у додатковій угоді № 2 від 30 червня 2025 року так само не вказано щодо якого спору та в якому суді надається правова допомога та юридичний супровід справи в суді першої інстанції лише зазначено, що сума гонорару складає 33 500 грн за підготовку та подання позовної заяви до суду та супровід справи в суді першої інстанції протягом 4 місяців тобто до 30 жовтня 2025 року. В той час як в Акті виконаних робіт від 03 квітня 2026 року наявний перелік послуг із погодинною оплатою, тобто акт виконаних робіт містить зовсім інший порядок оплати роботи адвоката (не фактичний, а погодинний обсяг фактично наданих послуг) також в акті взагалі відсутнє посилання на договір про надання правової допомоги від 16 червня 2025 року та Додаток № 2 до цього Договору від 30 червня 2025 року з чого відповідач робить висновок, що наданий Договір про надання правової допомоги від 16.06.2025 рок у та Додаток № 2 до нього не відносяться до цієї справи, оскільки з їх змісту не зрозуміло щодо якого спору була надана правова допомога позивачеві та що конкретно є предметом спору, в якому суді надається правова допомога позивачеві. Враховуючи вищенаведене, просить суд відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у повному обсязі. 
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
З огляду на наведені положення закону, суд здійснив розгляд заяви про ухвалення додатково рішення без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України для ухвалення додаткового судового рішення у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Пунктами 1, 2, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, щодо закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 року в справі № 757/60277/18-ц.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.11.2022 року в справі № 922/1964/21 зазначено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар. Останній може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Саме лише не зазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).
Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити не співмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на не співмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу заявником надано: Договір про надання правничої допомоги від 16.06.2025 року, укладеним між Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Якових та партнери», в особі партнера Якових Євгена Володимировича та ОСОБА_1 ; додатковою угодою №2 до договору про надання правової допомоги від 30.06.2025 року; Акт виконаних робіт від 03.04.2026 року, де перелічені найменування виду робіт і послуг на суму 33 500,00 грн; платіжна інструкція № СВ09416121 від 30.06.2025 року.
Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин, з урахуванням складності справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим ним на виконання таких робіт, тривалістю розгляду справи, а також враховуючи те, що позов задоволено частково, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача адвоката Ткач Т.А. та стягнення із відповідача ОСОБА_1 частково судові витрати на правову допомогу в розмірі 12284,45 грн (33500х36,67:100)., оскільки суд задовольнив позовні вимоги на 36,67% ( 11 000 х100:30 000).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Ткач Тетяни Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 ),витрати на правову допомогу в розмірі 12284,45 грн.
Додаткове рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя          І.О. Поліщук