РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2026 року 	м. Рівне	№460/22272/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М.Недашківської, розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинення певних дій.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі – Позивач 1) та ОСОБА_2 (далі – Позивач 2) до Міністерства оборони України (далі – Відповідач), в якому Позивачі просять суд: визнати протиправною відмову Міністерства оборони України оформлену витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №99/в у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідно до постанови КМУ від 25 грудня 2013 №975; зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та прийняти рішення щодо призначення батькам померлого, старшого солдата ОСОБА_3 , внаслідок захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби, нарахування та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 25 грудня 2013 №975.
Стислий виклад позиції Позивачів та заперечень Відповідача.
Позивачі зазначають, що звернулися до Міністерства оборони України із заявами про виплату одноразової грошової допомоги в розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, у зв`язку зі смертю сина - ОСОБА_3 . Проте, їм відмовлено у призначенні та виплаті ОГД з підстав: відповідно до Свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 18.07.2024 смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , а згідно з наказу Командира Військової частини НОМЕР_2 від 06.04.2023 №96 старшого солдата ОСОБА_3 виключено зі списків частини – 06.04.2023; Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції, чинній на день смерті військовослужбовця, передбачено здійснення виплати одноразової грошової допомоги членам сімей померлих осіб, звільнених з військової служби, смерть яких настала протягом року після звільнення зі служби; Смерть ОСОБА_3 настала 16.07.2024, тобто понад річний термін після звільнення з військової служби (06.04.2023). Таку відмову Позивачі вважають протиправною, оскільки ОГД є гарантованою державою виплатою. Просили задовольнити позов у повному обсязі. 
Відповідач зазначає, що з наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_3 був звільнений з військової служби 06.04.2023, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 . Дата смерті – ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть. Отже, смерть настала через 1 рік і понад 3 місяці після звільнення з військової служби, що перевищує встановлений законом строк. Тому оскаржуване рішення є правомірним. Просив відмовити позивачам у задоволенні позову повністю. 
Ухвалою суду від 05.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідно до частини другої статті 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
За відсутності у процесуальному законі вказівки (прямої чи опосередкованої) на необхідність розгляду справи (з огляду на її категорію) тільки за правилами загального позовного провадження, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження (відповідно до частини другої статті 257 КАС).
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України. 
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу. 
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та з`ясувавши всі обставини, які мають правове значення для вирішення спору по суті, суд 

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками померлого старшого солдата у відставці – ОСОБА_3 (Свідоцтво про народження № НОМЕР_3 ) (а.с. 17).
Відповідно до Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 помер у віці 42 роки – ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 18).
Відповідно до Витягу з протоколу засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців №2206 від 14.07.2023, захворювання старшого сержанта у відставці ОСОБА_3 «…», що підтверджується військово-медичними та іншими документами – ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНЕ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ (а.с. 19).
Відповідно до Протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії №2025-0602-1124-0010-7 від 02.06.2025 «16 Регіональна ВЛК (м. Львів)», захворювання ОСОБА_3 «…», підтверджене свідоцтвом про хворобу №289 від 14.03.2023 ВЛК хірургічного профілю В/Ч НОМЕР_4 , витягом з протоколу засідання 12 РВЛК від 14.07.2023 №2206, яке в подальшому призвело до смерті, що на підставі лікарського свідоцтва про смерть №29 від 17.07.2024 КНП «Бабинський центр первинної медико-санітарної допомоги», послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 - ЗАХВОРЮВАННЯ, ЯКЕ ПРИЗВЕЛО ДО СМЕРТІ, ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ (а.с. 21).
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Відповідача із заявами про виплату одноразової грошової допомоги в розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.
Комісією Міністерства оборони України прийняте рішення від 23.10.2025 №99/в (Протокол засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум) (далі – Рішення №99/в), в якому зазначено: розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги батьку та матері померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 солдата у відставці ОСОБА_3 , смерть якого настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби; 
відповідно до Свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 18.07.2024 смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , а згідно з наказу Командира Військової частини НОМЕР_2 від 06.04.2023 №96 старшого солдата ОСОБА_3 виключено зі списків частини – 06.04.2023;
Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції, чинній на день смерті військовослужбовця, передбачено здійснення виплати одноразової грошової допомоги членам сімей померлих осіб, звільнених з військової служби, смерть яких настала протягом року після звільнення зі служби;
Смерть ОСОБА_3 настала 16.07.2024, тобто понад річний термін після звільнення з військової служби (06.04.2023) (а.с. 10). 
Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваного Рішення №99/в, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає таке.
Нормативно-правовим актом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, є Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі – Закон №2232-XII).
За правилами статті 41 Закону №2232-XII, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Нормативно-правовим актом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі – Закон №2011-XII).
За правилами частини першої статті 16 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Відповідно до частини першої статті 16-1 Закону №2011-XII (в редакції, чинній на час смерті військовослужбовця), у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25.12.2013 №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі – Порядок №975).
Відповідно до пункту 4 Порядку №975, одноразова грошова допомога призначається у разі, зокрема:
смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби.
Як зазначалося вище, відповідно до відповідно до Витягу з протоколу засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців №2206 від 14.07.2023, захворювання старшого сержанта у відставці ОСОБА_3 «…», що підтверджується військово-медичними та іншими документами – ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНЕ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ; відповідно до Протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії №2025-0602-1124-0010-7 від 02.06.2025 «16 Регіональна ВЛК (м. Львів)», захворювання ОСОБА_3 «…», підтверджене свідоцтвом про хворобу №289 від 14.03.2023 ВЛК хірургічного профілю В/Ч НОМЕР_4 , витягом з протоколу засідання 12 РВЛК від 14.07.2023 №2206, яке в подальшому призвело до смерті, що на підставі лікарського свідоцтва про смерть №29 від 17.07.2024 КНП «Бабинський центр первинної медико-санітарної допомоги», послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 - ЗАХВОРЮВАННЯ, ЯКЕ ПРИЗВЕЛО ДО СМЕРТІ, ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ.
За приписами статті 16-4 Закону №2011-XII, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Одноразова грошова допомога не призначається особі, яка умисно позбавила життя чи вчинила замах на особу (осіб), яка (які) має (мають) відповідно до цього Закону право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або притягалася до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення щодо загиблої (померлої) особи, за рішенням суду, яке набрало законної сили. У призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги може бути відмовлено або її виплата припинена чи призупинена особі, щодо якої рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт ухиляння від виконання обов`язку щодо утримання загиблої (померлої) особи за її життя. За наявності спору між особами, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, або між особами і органами, уповноваженими призначати та здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, щодо права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги та/або її розміру орган, уповноважений здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, призупиняє її виплату до вирішення спору у судовому порядку та набрання судовим рішенням законної сили.
Відповідно до пункту 29 Порядку №975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Одноразова грошова допомога не призначається особі, яка умисно позбавила життя чи вчинила замах на особу (осіб), яка (які) має (мають) відповідно до цього Порядку право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або притягалася до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення щодо загиблої (померлої) особи за рішенням суду, яке набрало законної сили. У призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги може бути відмовлено або її виплата припинена чи призупинена особі, щодо якої рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт ухиляння від виконання обов`язку щодо утримання загиблої (померлої) особи за її життя.
Відповідач зазначає, що наявність зв`язку між проходженням військової служби та захворюванням, що призвело до смерті, встановлена та не заперечується Відповідачем. Відмова в призначенні одноразової грошової допомоги базується виключно на факті перевищення граничного строку, передбаченого законом. Інших підстав, передбачених статтею 16-4 Закону №2011-XII, які б виключали право на отримання допомоги (вчинення кримінального правопорушення, стан сп`яніння, подання недостовірних відомостей тощо), у справі не встановлено.
Тобто, єдиною підставою для відмови Позивачам у призначенні та виплаті ОГД слугувало те, що смерть ОСОБА_3 настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто понад річний термін після звільнення з військової служби (06.04.2023); смерть настала через 1 рік і понад 3 місяці після звільнення з військової служби, що перевищує встановлений законом строк.
Зі змісту зазначених вище норм вбачається, що ОГД призначається та виплачується не лише в разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби, а й в разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.
Водночас, наведені приписи частини другої 2 статті 16 Закону № 2011-XII, у редакції Закону №2522-VIII від 06.09.2018 «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців», мають темпоральне обмеження «протягом року після звільнення її з військової служби». 
Відтак, однією з умов для наявності права на отримання ОГД є настання смерті (загибель) військовослужбовця протягом року після звільнення з військової служби.
Як слідує з матеріалів справи, відповідно до Свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 18.07.2024 смерть ОСОБА_3 настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , а згідно з наказу Командира Військової частини НОМЕР_2 від 06.04.2023 №96 старшого солдата ОСОБА_3 виключено зі списків частини – 06.04.2023.
Тобто, смерть ОСОБА_3 настала понад річний термін після звільнення з військової служби.
За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідачем доведено правомірність оскаржуваного Рішення №99/в в порядку статті 77 КАС України, а тому заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення. 
Питання щодо розподілу судових витрат в порядку статті 139 КАС України не підлягає вирішенню. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_6 ) до Міністерства оборони України (проспект Повітрофлотський, 6, місто Київ, 03168; код ЄДРПОУ 00034022) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинення певних дій – відмовити повністю. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 

Повний текст рішення складений 02 квітня 2026 року 

Суддя       К.М. Недашківська