Справа № 369/13761/25
Провадження № 2/369/5342/26
РІШЕННЯ
Іменем України

12.03.2026         м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Пінкевич .Н.С.
при секретарі Худинець Д.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про здійснення поділу в натурі житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами-

ВСТАНОВИВ: 

У липні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про здійснення поділу в натурі житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що є у спільній частковій власності в окремі об`єкти самостійної власності. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власницею частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності Позивача на частини Будинку підтверджується: копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.09.2003, зареєстрованого в реєстрі за № 2004, відповідно до якого вона одержала у спадщину частку будинку; копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.10.2003 № 1672587; копією договору дарування частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Плахотнею О.Г. 28.12.2018, серія та номер 938, відповідно до якого Позивач одержала в дар частки Будинку; інформаційною довідкою від 31 березня 2025 року № 420466346 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Власником іншої частки Будинку є відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою від 31 березня 2025 року № 420466519 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. 
Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи № 528/06.2025 від 04 червня 2025 року, складеного судовим експертом Комашко Романом Вікторовичем, встановлено, що згідно з порядком користування, що встановився між співвласниками, у їх користуванні знаходяться такі площі приміщень будинку: Позивач – квартира АДРЕСА_2 , 47,5 кв. м., що на 2,25 кв. м. більше від ідеальної частки; Відповідач – квартира АДРЕСА_3 , 43,0 кв. м., що на 2,25 кв. м. менше від ідеальної частки. У висновку експерта констатовано, що планування житлового будинку улаштовані таким чином, що відсутня технічна можливість виділити кожному із співвласників частину приміщень, які будуть відповідати їх ідеальним часткам. Разом з тим експертом досліджено можливість поділу будинку з відступом від ідеальних часток співвласників.
За результатами дослідження експертом запропоновано варіант поділу в натурі житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 у відповідності до часток співвласників, які є близькими до ідеальних з врахуванням порядку користування будівлями та спорудами, що склався між співвласниками, 
Вказала, що земельна ділянка, на якій знаходиться Будинок, розділена між Позивачем та Відповідачем, має окремі кадастрові номери. Так, Позивач має у власності за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку, площею 0.0584 га, кадастровий номер 3222410300:01:018:0047, а Відповідач має у власності за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку, площею 0.0732 га, кадастровий номер 3222410300:01:018:0059. 
Таким чином, у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частці перебуває Будинок. Дійти згоди щодо поділу Будинку, який перебуває у спільній частковій власності, з відповідачем не можуть.
Позивач просила суд:
Поділити в натурі житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;
Виділити ОСОБА_1 в окремий об`єкт нерухомого майна частку житлового будинку з господарськими будівлями та господарськими спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , до складу яких відповідно до Технічного паспорту від 20.05.2003 входять: частина житлового будинку літ. «А» та прибудови літ. «а, а1», зокрема квартира АДРЕСА_2 , яка складається з приміщень: 2-1 сіни – 12,7 кв. м; 2-2 кухня – 7,2 кв. м; 2-3 житлова – 12,2 кв. м; 2-4 житлова – 15,4 кв.м., загальною площею 47,5 кв. м., житловою площею, 27,6 кв.м; господарські будівлі та споруди: сарай літ. «В», убиральня літ. «Г», погріб літ. «Д», частину огорожі та ганок біля прибудови літ. «а1»;
Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на окремий об`єкт нерухомого майна, який знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого відповідно до Технічного паспорту від 20.05.2003 входять: частина житлового будинку літ. «А» та прибудови літ. «а, а1», зокрема квартира АДРЕСА_2 , яка складається з приміщень: 2-1 сіни – 12,7 кв. м; 2-2 кухня – 7,2 кв. м; 2-3 житлова – 12,2 кв. м; 2-4 житлова – 15,4 кв.м., загальною площею 47,5 кв. м., житловою площею, 27,6 кв.м; господарські будівлі та споруди: сарай літ. «В», убиральня літ. «Г», погріб літ. «Д», частину огорожі та ганок біля прибудови літ. «а1»;
Виділити ОСОБА_2 в окремий об`єкт нерухомого майна частку житлового будинку з господарськими будівлями та господарськими спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , до складу яких відповідно до Технічного паспорту від 20.05.2003 входять: частина житлового будинку літ. «А» та прибудови літ. «а2, а3», зокрема квартира АДРЕСА_3 , яка складається з приміщень: 1-1 сіни – 12,5 кв. м., 1-2 кухня – 10,2 кв. м., 1-3 житлова – 8,5 кв. м., 1-4 житлова – 11,8 кв. м., загальною площею 43,0 кв. м., житловою площею, 20,3 кв.м; господарські будівлі та споруди: сарай літ. «Б», частина огорожі та ганок біля прибудови літ. «а3»;
Визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на окремий об`єкт нерухомого майна, який знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого відповідно до Технічного паспорту від 20.05.2003 входять: частина житлового будинку літ. «А» та прибудови літ. «а2, а3», зокрема квартира АДРЕСА_3 , яка складається з приміщень: 1-1 сіни – 12,5 кв. м., 1-2 кухня – 10,2 кв. м., 1-3 житлова – 8,5 кв. м., 1-4 житлова – 11,8 кв. м., загальною площею 43,0 кв. м., житловою площею, 20,3 кв.м; господарські будівлі та споруди: сарай літ. «Б», частина огорожі та ганок біля прибудови літ. «а3»;
Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_3 подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника за наявними у справі матеріалами. Позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 подала заяву, в якій просила прийняти визнання нею позову у справі, ухвалити рішення, яким позовні вимоги у справі задовольнити в повному обсязі, не стягувати з ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію у розмірі 40 668 (сорок тисяч шістсот шістдесят вісім) гривень за відхилення у поділі будинку від належної їй ідеальної частки будинку, розглядати справу у її відсутність.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, беручи до уваги визнання відповідачем позову, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення у підготовчому засіданні.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за №761/38266/14, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України, ст.ст.4, 5 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно з ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками по 1/2 частці кожен житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Земельна ділянка, на якій знаходиться Будинок, розділена між Позивачем та Відповідачем, має окремі кадастрові номери. Так, Позивач має у власності за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку, площею 0.0584 га, кадастровий номер 3222410300:01:018:0047, а Відповідач має у власності за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку, площею 0.0732 га, кадастровий номер 3222410300:01:018:0059. Вказана інформація міститься в інформаційних довідках із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 31 березня 2025 року № 420466346 та від 31 березня 2025 року № 420466519. 
Відповідно до технічного паспорту на Будинок, складеного 20.05.2003 за адресою: АДРЕСА_1 знаходяться такі будівлі та споруди: А – житловий будинок; а – сіни; а1 – сіни, ганок; а2 – сіни, ганок; а3 – сіни; Б – сарай; В – сарай; Г – вбиральня; Д – погріб; № 1-8 – огорожа. До складу житлового будинку літ. А входять дві квартири, в складі таких приміщень: Квартира АДРЕСА_3 (1-1 сіни – 12,5 кв. м; 1-2 кухня – 10,2 кв. м; 1-3 житлова – 8,5 кв. м; 1-4 житлова – 11,8 кв. м. Разом: 43,0 кв. м.) та Квартира АДРЕСА_2 (2-1 сіни – 12,7 кв. м; 2-2 кухня – 7,2 кв. м; 2-3 житлова – 12,2 кв. м; 2-4 житлова – 15,4 кв.м. Разом: 47,5 кв. м.).
Загальна площа житлового будинку літ. «А» становить 90,5 кв. м., зокрема житлова площа складає 47,9 кв. м., підсобна – 42,6 кв. м.
Між співвласниками склався наступний порядок користування будинком: Позивач користується квартирою АДРЕСА_2 , а Відповідач квартирою АДРЕСА_3 .
04.06.2025 судовим експертом Комашко Романом Вікторовичем за результатами проведення будівельно-технічної експертизи складено висновок № 528/06.2025 від 04 червня 2025 року. Дослідженням експерта встановлено, що згідно з порядком користування, що встановився між співвласниками, у їх користуванні знаходяться такі площі приміщень будинку: Відповідач – квартира АДРЕСА_3 , 43,0 кв. м., що на 2,25 кв. м. менше від ідеальної частки; Позивач – квартира АДРЕСА_2 , 47,5 кв. м., що на 2,25 кв. м. більше від ідеальної частки.
У висновку експерта констатовано, що планування житлового будинку улаштовані таким чином, що відсутня технічна можливість виділити кожному із співвласників частину приміщень, які будуть відповідати їх ідеальним часткам, та досліджено можливість поділу будинку з відступом від ідеальних часток співвласників.
За результатами дослідження експертом запропоновано варіант поділу в натурі житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 у відповідності до часток співвласників, які є близькими до ідеальних з врахуванням порядку користування будівлями та спорудами, що склався між співвласниками, а саме:
1.ОСОБА_2 виділити в натурі квартиру АДРЕСА_4 та прибудов літ. «а2, а3» зокрема приміщення:
1-1сіни – 12,5 кв. м;
1-2кухня – 10,2 кв. м;
1-3житлова – 8,5 кв. м;
1-4 житлова – 11,8 кв. м.
В господарських будівлях та спорудах виділити: сарай літ. «Б», частину огорожі та ганок біля прибудови літ. «а3».
Вартість виділеної частки становить 357 660,00 грн, що становить 45/100 частки від загальної вартості будівель та споруд.
2.ОСОБА_1 виділити в натурі квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 47,5 кв. м., що складається з житлового будинку літ. «А» та прибудов літ. «а, а1» зокрема приміщення:
2-1 сіни – 12,7 кв. м;
2-2 кухня – 7,2 кв. м;
2-3 житлова – 12,2 кв. м;
2-4 житлова – 15,4 кв.м.
В господарських будівлях та спорудах виділити: сарай літ. «В», убиральню літ. «Г», погріб літ. «Д», частину огорожі та ганок біля прибудови літ. «а1».
Вартість виділеної частки становить 438 996, 00 грн, що становить 55/100 частки від загальної вартості будівель та споруд.
За даним варіантом поділу Будинку перепланування та переобладнання приміщень не потрібне, оскільки приміщення Будинку фактично відокремлені, облаштовані окремими входами та експлуатуються окремо, приміщення спільного користування відсутні.
Згідно вимог ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується верховенством права. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.
Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України, цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Згідно ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з частинами першою та третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно із частинами першою, другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
Згідно із частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
Відповідно до частини другої статті 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.6, 7, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 р. (з подальшими змінами і доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змістуст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст.119ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19), від 28 липня 2021 року у справі № 310/7011/17 (провадження № 61-7153св20).
Тлумачення положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави для висновку про те, що поділ будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.
Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц (провадження № 61-21409св18), від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15 (провадження № 61-26178св18) від 11 жовтня 2021 року у справі № 607/14338/19-ц (провадження № 61-19073св20).
У постанові Верховного Суду від 13 липня 2023 року у справі № 583/2924/20 зазначено, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено його відокремлену частину, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.
У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 сформульовано висновок про те, що визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.
Згідно із усталеною судовою практикою при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку.
З наведеного у сукупності вбачається, що майно, яке належить позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності фактично можливо поділити в натурі.
Як вбачається з висновку судового експерта Комашко Романа Вікторовича № 528/06.2025 від 04 червня 2025 року планування Будинку улаштовані таким чином, що відсутня технічна можливість виділити кожному із співвласників частину приміщень, які будуть відповідати їх ідеальним часткам. Разом з тим, експертом запропоновано варіант поділу, який найменш відхилений від розміру ідеальних часток співвласників, передбачає найменшу грошову компенсацію та відповідає тому порядку користування спільним нерухомим майном, який склався між позивачкою та відповідачкою фактично. Крім того, за вказаного варіанта, перепланування та переобладнання приміщень Будинку не потрібне, оскільки приміщення Будинку фактично відокремлені, облаштовані окремими входами та експлуатуються окремо, приміщення спільного користування відсутні.
Відповідно до постанов Верховного Суду від 19.05.2021 р. у справі № 501/2148/17 та від 28.07.2021 р. у справі № 310/7011/17 та від 16.10.2023 р. у справі № 161/23210/21 при поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються.
Спірне майно, відповідно до даних правовідносин, належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється.
Верховний Суд України у постанові від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13 дійшов висновку, що на відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності, в разі поділу (стаття 367 ЦК України), спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників.
Відтак, суд визнає заявлені позовні вимоги обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню.
Суд не стягує з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 40 668 (сорок тисяч шістсот шістдесят вісім) гривень за відхилення у поділі будинку від належної їй ідеальної частки будинку, оскільки як вбачається із заяви ОСОБА_2 про визнання позову між сторонами проведено взаєморозрахунки у добровільному порядку, жодних претензій щодо сплати грошової компенсації Відповідач до Позивача не має.
Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст.141 ЦПК України.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року, ).
Керуючись ст. ст.12, 13, 81, 141, 200, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про здійснення поділу в натурі житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами - задовольнити.

Поділити в натурі житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Виділити ОСОБА_1 в окремий об`єкт нерухомого майна частку житлового будинку з господарськими будівлями та господарськими спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , до складу яких відповідно до Технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 20.05.2003 входять: частина житлового будинку літ. «А» та прибудови літ. «а, а1», зокрема квартира АДРЕСА_2 , яка складається з приміщень: 2-1 сіни – 12,7 кв. м; 2-2 кухня – 7,2 кв. м; 2-3 житлова – 12,2 кв. м; 2-4 житлова – 15,4 кв.м., загальною площею 47,5 кв. м., житловою площею, 27,6 кв.м; господарські будівлі та споруди: сарай літ. «В», убиральня літ. «Г», погріб літ. «Д», частину огорожі та ганок біля прибудови літ. «а1».
Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на окремий об`єкт нерухомого майна, який знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого відповідно до Технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 20.05.2003 входять: частина житлового будинку літ. «А» та прибудови літ. «а, а1», зокрема квартира АДРЕСА_2 , яка складається з приміщень: 2-1 сіни – 12,7 кв. м; 2-2 кухня – 7,2 кв. м; 2-3 житлова – 12,2 кв. м; 2-4 житлова – 15,4 кв.м., загальною площею 47,5 кв. м., житловою площею, 27,6 кв.м; господарські будівлі та споруди: сарай літ. «В», убиральня літ. «Г», погріб літ. «Д», частину огорожі та ганок біля прибудови літ. «а1».
Виділити ОСОБА_2 в окремий об`єкт нерухомого майна частку житлового будинку з господарськими будівлями та господарськими спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , до складу яких відповідно до Технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 20.05.2003 входять: частина житлового будинку літ. «А» та прибудови літ. «а2, а3», зокрема квартира АДРЕСА_3 , яка складається з приміщень: 1-1 сіни – 12,5 кв. м., 1-2 кухня – 10,2 кв. м., 1-3 житлова – 8,5 кв. м., 1-4 житлова – 11,8 кв. м., загальною площею 43,0 кв. м., житловою площею, 20,3 кв.м; господарські будівлі та споруди: сарай літ. «Б», частина огорожі та ганок біля прибудови літ. «а3».
Визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на окремий об`єкт нерухомого майна, який знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого відповідно до Технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 20.05.2003 входять: частина житлового будинку літ. «А» та прибудови літ. «а2, а3», зокрема квартира АДРЕСА_3 , яка складається з приміщень: 1-1 сіни – 12,5 кв. м., 1-2 кухня – 10,2 кв. м., 1-3 житлова – 8,5 кв. м., 1-4 житлова – 11,8 кв. м., загальною площею 43,0 кв. м., житловою площею, 20,3 кв.м; господарські будівлі та споруди: сарай літ. «Б», частина огорожі та ганок біля прибудови літ. «а3».
Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  витрати зі сплати судового збору в розмірі 4389, 96 грн (чотири тисячі триста вісімдесят дев?ять гривень 96 копійок). 

Інформація про сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1  .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 12 березня 2026 року.

Суддя         Наталія ПІНКЕВИЧ