Справа № 539/8/26
Провадження № 3/539/48/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м.Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді Просіної Я.В.,
за участю секретаря судового засідання Левченко А.Ю.,
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника – Осадчука А.В.,
розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
установив:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 №551572 від 26.12.2025 року, водій ОСОБА_1 26.12.2025 року о 17 год 35 хв в м.Лубни на вул. Ярослава Мудрого (Леніна), буд.47, керував автомобілем Jeep Grand Cherokee державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки у встановленому законом порядку із застосуванням газоаналізатора ALCOTEST 6820, ARTA-0156, тест номер 4, результат 1,57 проміле. Огляд зафіксовано на технічному засобі відеозапису бодікамеру Motorola 907701 згідно ч.2 ст.266 КУпАП. У зв`язку з чим ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
28.01.2026 року від захисника ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання про закриття провадження, яке вмотивоване тим, що 26.12.2025р. о приблизно 18 год. 47 хв. на вул. Ярослава Мудрого м. Лубни 47А військовослужбовця ОСОБА_1 було безпідставно зупинено працівниками патрульної служби, зокрема інспектором Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області капітаном ОСОБА_3 , який склав відносно нього протокол адміністративного правопорушення п. 2.9-а ПДР Серія ЕПРІ №551572 від 26.12.2025р.
3 вказаним протоколом щодо порушення п. 2.9-а ПДР ОСОБА_1 не згодний, оскільки алкоголю не вживав тривалий час, а огляд на стан сп`яніння відбувався з множинними порушеннями з використанням психологічного навантаження на водія.
ОСОБА_1 був безпідставно зупинений патрульним поліцейським з метою з`ясування наступних обставин: чи не бачив він особу яка перебуває у карному розшуку за орієнтуванням та чи не схожий він на таку особу.
Як вбачається із відео нагрудної камери поліцейського, що наявно в матеріалах справи (запис № PSS-20251226-173422UTC+0200 час запису 0:02:40), поліцейський показав водію свій телефон, на якому ніби зображено фото особи яка розшукується, пересвідчився, що водій ОСОБА_4 є військовослужбовцем, також переконався що ОСОБА_1 1977 р.н. у віці 50-ти років ні як не схожий на 20-ти річну особу зображено у телефоні, та не знає його.
Зазначає, що патрульний надав лише телефон з якимось зображенням, проте не показав ОСОБА_4 самого орієнтування, що підтверджує, що проведення такого заходу відбулося лише формально та використовувалася лише для психологічного тиску на водія.
Зупинення транспортного засобу с превентивним поліцейським заходом. Перелік підстав для застосування такого заходу викладений у ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» є вичерпним та не містить причин для зупинки авто, яким керував водій ОСОБА_4 . 
Захисник вважає, що авто, яким керував ОСОБА_4 , зупинене 26.12.2025 року приблизно о 18 год 47 хв на вул.Ярослава Мудрого, м.Лубни, 47А без належних підстав, закріплених законодавством.
Послідовне застосування превентивних заходів, які у повній мірі є безпідставними, вважає психологічним тиском на ОСОБА_1 метою якого є досягнення стану розгубленості, схвильованості у якому людина с безпорадною та схильною до помилок.
Саме у такому стані перебував водій ОСОБА_1 коли патрульний перейшов до наступного Превентивного заходу Застосування технічних приладів, технічних засобів що передбачено п.4 ч.1 ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію» - спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння.
Огляд на стан сп`яніння відбувався у темний час доби, в супереч вимогам - без залучення свідків, що більше додає стану розгубленості, схвильованості.
Захисник звертає увагу, що ОСОБА_4 не є юридично досвідченою особою, та не знає, що при здійсненні відеозапису огляду на стан сп`яніння, наявність свідків не є обов`язковим. Про здійснення запису він дізнався, коли пропонував розібратися з ситуацією що сталася, на місці, тобто без виїзду в медичний заклад, шляхом огляду за допомогою газоаналізатора. Зважаючи на таке психологічне навантаження, ОСОБА_4 почав дзвонити юристам, проте безрезультатно, оскільки робочий час було закінчено.
Під час огляду на стан сп`яніння патрульним поліцейським, на думку захисника, було допущено численні порушення процедури огляду із застосуванням газоаналізатора ALCOTEST 6820 ARTA 0156, які полягають у неприродньому маніпулюванні з трубкою газоаналізатора під час проведення тесту, що зафіксовано на відео. Через такі дії прилад показав неймовірно високі показники вмісту алкоголю в подиху при тестуванні.
Вважає показники приладу такими, що викликають обґрунтовані сумніви, адже тестування за номером 0004 проведено двічі, що зафіксовано на відео. Перший раз газоаналізатор не показав вміст алкоголю у видихуваному ОСОБА_4 повітрі і був безпідставно перерваний поліцейським. Зазначені обставини зафіксовано нагрудною камерою поліцейського, відеозапис якої додано до матеріалів справи (PSS-20251226-180422UTC+0200 час запису 0:07:13).
Після такого вимірювання нагрудна камера патрульного була відвернута в напрямок, що не відображає постійного тримання в кадрі самого газоаналізатора, проте у запису відчувається характерний звук маніпуляції з вимірювальним приладом на протязі 45-ти секунд (PSS-20251226-180422UTC+0200 час запису з 0:07:25 по 0:08:10). Отже патрульний намагався самотужки налагодити пристрій, що вийшов із ладу, або навмисно використав ситуацію коли нагрудна камера не відображає протиправних маніпуляцій з газоаналізатором ALCOTEST 6820 для досягнення потрібного йому результату виміру, що в обох випадках є порушенням.
Після вказаних обставин фактично розпочався вже повий тест на вимірювання алкоголю в подиху водія ОСОБА_4 , проте з тим же номером №0004, що підтверджує проведення маніпуляцій, адже кожний наступний тест має бути під своїм послідовним номером. Так спочатку проводився пробний тест на вміст алкоголю в повітрі за номером №0003, після нього проводився тест на вміст алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_4 №0004. Наступне вимірювання на вміст алкоголю в повітрі мало би відповідно номер №0005, а у видихуваному повітрі ОСОБА_4 №0006.
Захисник зауважує, що під час другого тестування не було проведено обов`язкового пробного тесту на вміст алкоголю у повітрі, ОСОБА_1 не надано змогу пересвідчитися у відсутності алкоголю у повітрі. Також не надано змоги для перевірки цілісності пакету з трубкою-мундштуком. Вказані обставини дають підстави вважати, що за допомогою маніпуляцій перші тести за номерами №0003 та №0004 було видалено з вимірювального приладу, а наступні тести, які є сумнівними були проведені за допомогою неприпустимих маніпуляцій з приладом та роздруковані під такими самими номерами №0003 та №0004.
Вказані показники, як доказ вмісту алкоголю у повітрі та у видихуваному повітрі ОСОБА_4 , що відтворено за допомогою вимірювального приладу газоаналізатор ALCOTEST 6820 ARTA 0156 під номером №0003 та №0004 від 26.01.2025р. є недопустимими, оскільки отримані з порушенням процедури огляду.
Отже за приписами ч.1 ст.74 суд не має брати до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Також захисник зазначає, що підставі такого доказу, а саме роздруківка з мобільного принтера AURA 0081 тестування на алкоголь Test №4 від 26.12.2025 р. приладом ALCOTEST 6820 ARTA - 0156 з позитивним результатом вмісту алкоголю на рівні 1.57 проміль, не можна встановити дійсні обставини справи, оскільки такий документ викликає сумнів з приводу його достовірності, та має бути виключеним з числа доказів.
Одночасно із цим вказує, що неприємний запах помішаний із спиртом був почутий патрульним поліцейським під час огляду авто, одразу після відкриття багажника, де знаходилася чотири-літрова ємкість з омивачем скла, яка була нещільно закручена. Частина цієї рідини просочувалась на ковдру багажника та задавала запаху алкоголю, який і помітив/почув патрульний. Отже, запах алкоголю походив не з порожнини рота водія ОСОБА_4 , а від ковдри просоченої рідиною омивача з вмістом спирту, що виключає ознаки алкогольного сп`яніння зазначені у п.3 розділу І інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння згідно наказу КМУ № 1452/735 від 09.11.2015, оскільки інших ознак алкогольного сп`яніння встановлено не було.
До того-ж, ОСОБА_4 узяв таку бутилку своїми руками, коли підіймав нижню полицю багажника для огляду на вимогу патрульного. Отже, частина рідини з вмістом алкоголю потрапила ще і на руки водія ОСОБА_4 , якими він торкався «драгера», що додатково, окрім інших маніпуляцій, можливо призвело до неправильного заміру (запис № PSS-20251226-вмісту алкоголю видихуваного повітря при огляді. Такі обставини підтверджуються відео записом наданим до матеріалів справи 173422UTC+0200 час запису 0:04:00).
Для підтвердження вмісту спирту в рідині омивача, ОСОБА_1 запросив Лабораторію «Ін Консалтинг» для проведення товарознавчої експертизи з питання дослідження рідини зимового омивача скла червоного кольору на визначення кількісті спирту, що наявні у чотири-літровій прозорій ємкості та отримав рахунок на для оплати такого дослідження, але не встиг отримати відповідний висновок до початку розгляду справи.
Після проведення сумнівного огляду на стан сп`яніння, водія ОСОБА_1 було залишено на місті огляду та надано копію протоколу адміністративного правопорушення п. 2.9-а ПДР. Відчуваючи свою правоту ОСОБА_1 , все ж таки вирішив пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі та прибув до КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради, де своєчасно о 20 годині 35 хв. пройшов справжній, неупереджений огляд з метою встановлення факту вживання психотропної речовини та стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів. Отримав відповідний висновок № 1157 від 26.12.2025р. За результатами огляду ознак сп`яніння не виявлено, що за приписами п.1 ст.247 КУпАП, фактично означає відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Копію такого висновку, ОСОБА_1 надав до суду разом із письмовими поясненнями.
В судовому засіданні захисник Осадчук А.В. зазначив, що в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Свою думку обґрунтував наступними поясненнями.
Під час розгляду справи по суті у справі № 539/8/26 про адміністративне правопорушення п. 2.9-а ПДР було заслухано пояснення інспектора Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області капітана ОСОБА_3 щодо безпідставного послідовного застосування п`яти превентивних заходів поліцейського, наслідки яких спричинили психологічний тиск на водія та пояснення стосовно маніпулюванням з приладом вимірювання алкоголю в подиху. Враховуючи поставленні питання стороною захисту до патрульного інспектора Торовика М.С., вважаю що наведені інспектором відповіді не мають обґрунтованих доводів, які-би свідчили про правомірність послідовного застосування п`яти превентивних поліцейських заходів до водія та правомірного маніпулюванням з приладом вимірювання алкоголю у видихуваному водієм Коваленком повітрі. У судовому засіданні інспектор ОСОБА_3 пояснив що зупинив вказаний транспортний засіб, оскільки здійснював пошук особи згідно орієнтування про розшук. На питання адвоката Осадчука А.В. «на якій підставі було зупинено транспортний засіб, яким рухався водій ОСОБА_1 .?», інспектор ОСОБА_3 не надав вичерпної відповіді, а лише процитував на п.5 ч.1 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію».
На питання адвоката Осадчука А.В. «Чи володіли Ви інформацією щодо порушення ПДР водієм Коваленко?» інспектор ОСОБА_3 відповів що «інформацією щодо порушення ПДР водієм ОСОБА_4 не володів».
На питання адвоката Осадчука А.В. «Чи володіли Ви інформацією, або оперативною інформацією, щодо причетності водія ОСОБА_1 або його автомобіля кримінального або адміністративного правопорушення?», інспектор ОСОБА_3 відповів, що не володів такою інформацією. 
На питання адвоката Осадчука А.В. «Чи було у Вас достатньо підстав для того щоб вважати, що у машині, якою рухався ОСОБА_1 знаходиться правопорушник?», інспектор Торовик М.С. відповідає «підстави були», та водночас посилається на орієнтування у якому ніби зазначено, що особа яка розшукується може переховуватися на тонованому авто.
Щодо безпідставності зупинення транспортного засобу вказав наступне:
Перелік підстав для застосування такого заходу викладений у ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» є вичерпним та не містить причин для зупинки авто, яким керував водій ОСОБА_1 оскільки причина зупинки спростовується самим інспектором Торовиком М.С. зокрема відповіддю на запитання сторони захисту. Само по собі посилання на п.5 ч.1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» не може бути підставою для зупинки. У судовому засіданні інспектор ОСОБА_3 , не довів доцільність застосування п.5 ч.1 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію», оскільки не вказав, свідками якого правопорушення є, або міг бути водій ОСОБА_1 .
Зауважив, що інспектор також посилався на орієнтування щодо розшуку особи, як на підставу для зупинки, проте це не має відношення до превентивного заходу зупинка транспорту. Така підстава відноситься для превентивного заходу опитування особи.
Окрім того, у інспектора не було інформації щодо порушення ПДР водієм ОСОБА_4 . Отже в інспектора відсутня інформація про причетність водія до будь-якого правопорушення, а відповідно не було підстав для зупинки.
У судовому засіданні інспектор Торовик пояснив, що під час здійснення патрулювання, сидячі на задньому сидінні службового авто, яке є тонованим, у темний час доби через лобове скло, він ніби побачив, що за кермом автомобіля, що належить ОСОБА_4 , яке, рухається у зворотному напрямку, сидіть ОСОБА_5 , який розшукується. На думку інспектора це послугувало причиною зупинки авто.
Такі ствердження вважаю нещирими, оскільки лобове скло авто не знаходиться у достатній близькості до очей інспектора, аби за короткий проміжок часу розгледіти водія який рухається із середньою швидкістю в зустрічному авто; фари службового авто, як і любого іншого авто у звичайному рижими, не в змозі висвітлити обличчя водія іншого авто через лобове скло. Також слід зауважити, що інспектор Торовик сидів на задньому сидінні та не міг розгледіти обличчя водія і через бокове скло, оскільки скло службового авто є максимально тонованим, а міського світла для цього не достатньо. Слід зауважити, що і обличчя осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не мають нічого схожого, ще й мають різницю у віці, відповідно 20 та 50 років. Відповідно, як тільки інспектор підійшов до авто ОСОБА_4 та побачив, що той не схожий на розшукувану особу (а це є очевидним), то такий захід має бути припинено, а ОСОБА_4 має бути більше незатриманим.
Отже, причин для зупинки авто, яким рухався ОСОБА_4 не було, а відповідно зупинене навмисно, з меркантильних інтересів самої службової особи, як то збільшення плану виявлення порушень, збільшення показників, тощо.
Щодо безпідставності перевірки документів особи вказав наступне.
Патрульний поліцейський після зупинення транспортного засобу та з`ясування обставин, які вважав за потрібне, не дав можливості водію ОСОБА_4 рухатися далі, натомість почав застосовувати інші види Превентивних поліцейських заходів, як то: перевірка документів особи; поверхнева перевірка; які також є безпідставними на момент зупинення.
Перелік випадків коли поліцейський має право вимагати від особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи для перевірки документів, викладено у ст.32 ЗУ «Про Національну поліцію». Такий перелік не відображає достатніх підстав для перевірки документів у випадку зупинення авто, на якому рухався військовослужбовець ОСОБА_1 , оскільки правомірне застосування такого заходу спростовується самим інспектором ОСОБА_3 , зокрема відповіддю на запитання сторони захисту. На питання адвоката Осадчука А.В. «Чи володіли Ви інформацією, або оперативною інформацією, щодо причетності водія ОСОБА_1 або його автомобіля що кримінального або адміністративного правопорушення?», інспектор ОСОБА_3 відповів, що не володів такою інформацією. Правомірне застосування такого заходу також спростовується самим інспектором ОСОБА_3 , зокрема відповіддю на наступне запитання сторони захисту. На питання адвоката Осадчука А.В. «Чи було у Вас достатньо підстав для того, щоб вважати що у машині, якою рухався ОСОБА_1 знаходиться правопорушник?», інспектор ОСОБА_3 відповідає «підстави були», та водночас посилається на орієнтування у якому ніби зазначено, що особа, яка розшукується, може переховуватися на тонованому авто. До уваги суду зазначаю, що в матеріалах справи на аркуші №9 наявна копія орієнтування розшуку 20-ти річного ОСОБА_5 , у якому відсутня вказівка, що особа, яка розшукується може переховуватися на тонованому авто. На думку інспектора, тонування авто, дає йому право перевіряти усі тоновані автівки. Серед іншого інспектор ОСОБА_3 не довів, що авто водія ОСОБА_4 має тонування, яке будь яким чином заважає огляду авто без зупинення.
ОСОБА_1 у віці 50-ти років не володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки 20-ти річного ОСОБА_5 , який перебуває в розшуку за орієнтуванням ГУ НП України в Сумській області. Це є очевидним, та не потребує глибоких досліджень. Таку схожість ОСОБА_4 заперечує, а патрульний інспектор з ним погоджується, це доводиться з запису нагрудної камери поліцейського (запис № PSS-20251226-173422UTC+0200 час запису 0:05:20). Тобто інспектор погоджується, що візуальної схожості ОСОБА_4 з правопорушником, що розшукується немає, а від так захід перевірка документів особи проведено безпідставно.
Щодо безпідставності застосування заходу поверхнева перевірка транспортного засобу, зазначив наступне.
Після завершення заходу «перевірка документів особи» інспектор не дав можливості водію ОСОБА_4 рухатися далі, натомість почав застосовувати наступний превентивний захід поверхнева перевірка.
Перелік випадків коли поліцейський має право здійснювати поверхневу перевірку речі або транспортного засобу викладено у ч.4 ч.5 ст.34 ЗУ «Про Національну поліцію». Такий перелік не відображає достатніх підстав для поверхневої перевірки транспортного засобу, який належить військовослужбовцю ОСОБА_1 . 
Для застосування такого заходу інспектор Торовик використовує ті самі підстави, що і при перевірці документів, але і вони не дали потрібного йому результату. Метою такого заходу має бути огляд салону та багажника авто на виявлення особи яка розшукується, проте інспектор оглянув лише багажник. Чому інспектор не оглянув салон авто? Чому не пересвідчився, що на сидіннях другого ряду немає особи що розшукується? Відповідь на це питання лише одна - інспектору це не потрібно. Справжньою метою цього заходу та попередніх заходів було досягнення психологічного навантаження на ОСОБА_1 , метою якого є досягнення стану розгубленості та схвильованості, у якому водій ОСОБА_4 опинився безпорадним та схильним до помилок у той час, коли інспектор перейшов до наступного заходу застосування приладів для огляду на стан сп`яніння.
Як вбачається із відео, інспектор почув запах алкоголю після відкриття багажника, і невідкладно зауважив про такі обставини на відео камеру, та заявив водію ОСОБА_4 , що від нього є запах алкоголю, спитав чи не вживав ОСОБА_4 сьогодні алкоголь? Саме такі обставини спростовують ствердження Інспектора Торовика, що ніби запах алкоголю він почув, коли розмовляв з ОСОБА_4 через вікно авто. Таке ствердження інспектора є безпідставним та не має бути прийняте судом.
Щодо застосування превентивного заходу опитування особи, зазначив, що поліцейський може опитати особу, якщо існує достатньо підстав вважати, що вона володіє інформацією, необхідною для виконання поліцейських повноважень. Таких підстав у інспектора ОСОБА_3 не було.
Підсумовуючи доводи зазначені інспектором Торовиком, можна робити висновок, що для застосування вказаних превентивних поліцейських заходів, йому достатньо мати орієнтування про розшук особи, аби зупиняти авто, перевіряти документи водіїв та пасажирів, опитувати їх та оглядати транспортний засіб, його салон та багажник. При цьому, для нього абсолютно не важливо, що перший превентивний захід не дав потрібного результату, він застосовує другий, який так само не дає погрібного результату, потім так само третій і четвертий. Таким чином безпідставно обмежує певні права та свободи людини, зокрема водія ОСОБА_1 .
Щодо маніпулювання з вимірювальним приладом газоаналізатор ALCOTEST 6820 ARTA-0156 зазначив наступне.
ОСОБА_4 не мав наміру спровокувати невдалу спробу тестування, дув у мундштук пристрою так, як казав патрульний інспектор. Проте після невдалого тесту №0004, інспектор відвернув камеру у напрямку який не відображає вимірювальний пристрій, не відображає мундштук, не відображає самого інспектора та його дії з газоаналізатором на протязі 45-ти секунд, що у свою чергу виключає можливість пересвідчитися у правильності використання пристрою. У такій ситуації не можливо пересвідчитися у використанні лише одного мундштука під час вимірювання, або цілісність упаковки іншого мундштука, як що такий був застосований. Слід зауважити, що відео не відображає використання іншого мундштука, але і не спростовує ствердження, що інспектор використав не той самий мундштук, через який був зроблений контрольний забір навколишнього повітря, адже камера у цей момент була відвернута. Таким чином невиключена можливість забруднення мундштука, або навмисне його забруднення будь-якою рідиною що містить спирт. Також не виключена можливість прихованої заміни мундштука. Такі дії інспектора є неприпустимими, а навмисне не повне фіксування патрульними поліцейськими огляду на стан сп`яніння за допомогою службових відео-камер, сприймається як сумнівний доказ, та слугує на користь особи яка оглядається. Отже, справжність показів такого вимірювання, та результати подальшого вимірювання викликають сумніви.
Припущення інспектора, щодо переривання подиху водієм ОСОБА_4 в момент дуття в мундштук спростовується третім записом з відеокамери, що наявний в матеріалах справи та був досліджений у судовому засіданні, а саме запис PSS-20251226-180422UTC+0200 час запису 0:07:13. На відео видно та чути як інспектор наказує ОСОБА_4 дути у мундштук, той виконує, дує у мундштук, аж поки інспектор сам його безпідставно зупиняє. На відео також зафіксовано суперечки між водієм та інспектором, щодо переривання подиху. Інспектор не вказує, що відбулася помилка, не фіксує помилку письмово, натомість фактично проводить іншій тест, але вже без контрольного забору повітря.
Обставини огляду на стан сп`яніння, де інспектор відводить відео-камеру аби приховати маніпуляції з газоаналізатором ALCOTEST 6820 ARTA - 0156 та трубкою-мундштуком зафіксовано також третім записом з відеокамери, що наявний в матеріалах справи та був досліджений у судовому засіданні, а саме запис PSS-20251226-180422UTC+0200 час запису 0:07:25. На відео видно, що патрульний одразу після повторного тесту №0004 відвернув камеру та не знімав свої дії з вимірювальним пристроєм та мундштуком, тим самим мав намір приховати їх від фіксування та здійснив цей намір.
Звертає увагу суду на те, шо стороною захисту було надано клопотання до Лубенського Управління Поліції про надання інструкції про застосування газоаналізатором ALCOTEST 6820 ARTA – 0156. У відповідь на таке клопотання Управління Поліції надало відповідь та зазначило, що разом із декларацію про відповідність та свідоцтвом про повірку вказаного газоаналізатора надаєм інструкцію про застосування. Слід зауважити що декларація та свідоцтво про повірку були надані, проте самої інструкції в конверті не було. Такі обставини виключають надання стороні захисту інструкції про застосування газоаналізатором ALCOTEST 6820 ARTA -0156, проте не виключають ствердження про її існування в Лубенському Управлінні Поліції. Вказана письмова відповідь управління долучена до матеріалів справи.
На підтвердження правильності використання газоаналізатора, інспектор у судовому засіданні посилається не на вказану інструкцію, а на « ОСОБА_7 використання газоаналізатора 6820» подібного до того, яким було здійснено огляд на стан сп`яніння водія ОСОБА_4 . Інспектор надав пояснення та заначив, що вказана «Настанова» є в інтернеті у широкому доступі, проте не вказав на якому інтернет ресурсі можливо її знайти. Копію такої «Настанови» надав стороні захисту для огляду з умовою повернення після огляду. Адвокат Осадчук А.В. у судовому засіданні при огляді вказаної «Настанови» зауважив, що така настанова згідно її змісту має складатися з 18-ти аркушів, проте на огляд було надано лише 6-ть аркушів настанови. Також зауважив, що цей документ не затверджений відповідним відомством, не має відбитку печатки та підпису або електронного підпису відповідальної особи, як того вимагають звичаї ділового обороту, як вид правового звичаю. Копія такого документу не завірена належним чином особою яка її надала, не має назви посади, особистого підпису, ініціали та прізвища особи, яка засвідчує копію, а також не містить дати засвідчення, а від так такий доказ викликає сумнів у сторони захисту та не має бути доказом у справі. Згідно з чинним процесуальним законодавством письмові докази мають бути подані в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо інша сторона сумнівається в оригінальності, суд не врахує незавірену копію.
Стороною захисту було здійснено пошук вказаної настанови на офіційному сайті національної поліції за посиланням https://npu.gov.ua/ проте затребувана інформація на сайті відсутня. Такі обставини підтверджуються скріншотом запиту на сайті, що надано в додатках пояснення.
Принцип "усі сумніви тлумачяться на користь особи" фундаментальна засада правосуддя, згідно з якою будь-які непереборні сумніви щодо винуватості особи притягуваної до відповідальності (кримінальної, адміністративної), тлумачяться на її користь. Якщо докази недостатні, суперечливі або отримані незаконно, тоді особа вважається невинуватою.
Попередню згоду водія ОСОБА_4 з результатами вимірювання за допомогою газоаналізатора не можна оцінювати, як згоду на результати огляду на стан сп`яніння, оскільки сам ОСОБА_4 не має інформації про правила використання газоаналізатора, відчував на собі психологічні навантаження та тиск с боку інспектора, а своє волевиявлення щодо незгоди з протоколом виклав у самому протоколі у п.14 де зазначив «З протоколом не згодний. Огляд відбувався з порушенням». 
Водію не надавалося направлення, щодо огляду на стан сп`яніння у найближчий лікарняний заклад, а від так він вирішив поїхати у будь-який медичний заклад. Слід зауважити що інспектор шляхом безпідставного застосування превентивних заходів перевищив свої повноваження, щодо водія ОСОБА_4 . Послідовне застосування вказаних Превентивних заходів, які у повній мірі є безпідставними, вважаю психологічним навантаженням на ОСОБА_4 , метою якого є досягнення стану розгубленості та схвильованості, у якому водій ОСОБА_4 опинився безпорадним та схильним до помилок.
Отже інспектор скористався розгубленістю, схвильованістю, безпорадністю водія, таким чином викликав в нього недовіру не тільки до патрульних поліцейських, а і до процедури огляду на стан сп`яніння у місті Лубни.
Після проведення сумнівного огляду на стан сп`яніння, водія ОСОБА_1 було залишено на місті огляду та надано копію протоколу адміністративного правопорушення п. 2.9-а ПДР. Відчуваючи свою правоту ОСОБА_1 , все ж таки вирішив пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі та прибув до КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради де своєчасно о 20 годині 35 хв. пройшов справжній, неупереджений огляд з метою встановлення факту вживання психотропної речовини та стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів. Отримав відповідний висновок № 1157 від 26.12.2025 р. За результатами огляду ознак сп`яніння не виявлено, що за приписами п.1 ст.247 КУпАП, фактично означає відсутність події і складу адміністративного правопорушення. 
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, підтримав думку свого захисника.
В судовому засіданні інспектор Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області Торовик М.С. пояснив, що 26.12.2015 року близько 17:00 год - 17:35 год під час патрулювання, сидячи на пасажирському сидінні було виявлено автомобіль реєстрації в Київській області та проїхавши за транспортним засобом, де було зручно зупинено транспортний засіб, оскільки він мав орієнтування про здійснення пошуку особи. Коли водій відчинив вікно, то відчув запах алкоголю з салону автомобіля, оскільки він відчинив лише водійське вікно. Під час спілкування з водієм, то відчув запах з порожнини рота і попросив водія вийти з салону автомобіля, щоб з ним поспілкуватися, щоб зрозуміти чи це від нього такий запах чи від автомобіля. Оскільки інколи автомобілі заправляють омивачками, які мають характерний запах. Поспілкувавшись з водієм, зрозумів, що даний запах все ж таки виходить з його порожнини рота. Після чого, водію на місці зупинки було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального засобу Алкотест 6820. Водій погодився та пройшов даний тест, результат показав позитивний 1,57 проміле. Після чого, я повідомив водію, що в разі незгоди вони можуть проїхати в найближчий лікувальний заклад. Проте, водій погодився з результатами, які було зафіксовано згідно вимірювальної техніки. Після чого ним було зачитано водієві права та обов`язки, склав відповідні матеріали, повідомив про заборону подальшого руху. Ніякого психічного чи фізичного тиску він не здійснював. Навіть на відео зафіксовано, як чоловік йому подякував, оскільки він з повагою ставиться до військових.
Вислухавши особу яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника, інспектора, дослідивши письмові докази, які наявні в матеріалах справи, переглянувши відеозаписи, які надані працівниками поліції, суд приходить до таких висновків. 
За змістом ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу. 
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст.266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з п.6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.
Для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи суд повинен дослідити та оцінити за своїм внутрішнім переконанням усі обставини та докази по справі в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується дослідженими судом доказами, а саме:
- даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 №551572 від 26.12.2025 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 26.12.2025 року о 17 год 35 хв в м.Лубни на вул.Ярослава Мудрого (Леніна), буд.47, керував автомобілем Jeep Grand Cherokee державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки у встановленому законом порядку із застосуванням газоаналізатора ALCOTEST 6820, ARTA-0156, тест номер 4, результат 1,57 проміле. Огляд зафіксовано на технічному засобі відеозапису бодікамеру Motorola 907701 згідно ч.2 ст.266 КУпАП;
- тестуванням на алкоголь Alcotest 6820 №4 від 26.12.2025 року відповідно до якого результат тесту ОСОБА_1 позитивний – 1,57‰;
- направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість від 26.12.2025 року;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота. Результат огляду на стан сп`яніння позитивний – 1,57 ‰ ;
- копією посвідчення водія ОСОБА_1 ;
- відеозаписом з диску, на яких зафіксовано проведення огляду на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням газоаналізатора ALCOTEST 6820, ARTA-0156, тест номер 4, окрім того водієві роз`яснено всі його права.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 №551572 від 26.12.2025 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 26.12.2025 року о 17 год 35 хв в м.Лубни на вул.Ярослава Мудрого (Леніна), буд.47, керував автомобілем Jeep Grand Cherokee державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки у встановленому законом порядку із застосуванням газоаналізатора ALCOTEST 6820, ARTA-0156, тест номер 4, результат 1,57 проміле. Огляд зафіксовано на технічному засобі відеозапису бодікамеру Motorola 907701 згідно ч.2 ст.266 КУпАП.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений на бланку відповідного зразка, уповноваженою на те особою – інспектором Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області Торовик М.С., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, та містить дату і місце його складання, дані про особу правопорушника, місце, час вчинення та суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, тобто має в собі всі необхідні відомості для вирішення справи і прийняття відповідного процесуального рішення.
При складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП, працівниками поліції дотримані вимоги ст.254-256 КУпАП та розділу Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 р.
Невизнання ОСОБА_1 своєї вини розцінюється як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вищезазначені обставини не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, а також не звільняють його від відповідальності за скоєне.
При цьому суд керується висновком Європейського Суду з прав людини, зроблений ним у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 58 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
Щодо безпідставності зупинення транспортного засобу та безпідставності перевірки документів особи, суд зазначає наступне.
В судовому засіданні вислухано інспектора та досліджено відеозапис, здійснений працівниками поліції, на якому зображено, як працівниками поліції було зупинено водія транспортного засобу, оскільки вони мали орієнтування про здійснення пошуку особи.
На підтвердження обґрунтованості зупинки транспортного засобу також надано орієнтування про здійснення пошуку особи (а.с.9)
Тобто зауваження захисту щодо причиною зупинки були надумані підстави, суд до уваги не приймає, оскільки особою, якою складено протокол про адміністративне правопорушення, надано достатньо доказів в підтвердження вчинення адміністративного порушення за ч.1 ст.130КУпАП та вини у цьому ОСОБА_1 .
Також звертаю увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати, постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Щодо маніпулювання з вимірювальним приладом газоаналізатор ALCOTEST 6820 ARTA-0156 та визнання недопустимим доказом тестуванням на алкоголь Alcotest 6820 №4 від 26.12.2025 року відповідно до якого результат тесту ОСОБА_1 позитивний – 1,57‰, суд зазначає наступне.
З дослідженого відеозапису вбачається, що працівник поліції надає для огляду ОСОБА_1 запечатаний мундштук, який в подальшому був вставлений в газоаналізатор. При цьому, вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 було роз`яснено як проходити тест на газоаналізаторі (користуватись), однак останній не дотримувався інструкцій працівників поліції, в результаті чого ОСОБА_1 не відразу продув такий. В подальшому ОСОБА_1 з тестом погодився письмово, що зафіксовано в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та жодного разу не висловлював незгоди з результатами тесту.
Тому твердження сторони захисту, що працівниками поліції здійснено маніпулювання з вимірювальним приладом газоаналізатор ALCOTEST 6820 ARTA-0156 та визнання недопустимим доказом тестуванням на алкоголь Alcotest 6820 №4 від 26.12.2025 року відповідно до якого результат тесту ОСОБА_1 позитивний – 1,57‰, суд вважає безпідставними.
Щодо доводів захисника та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про відсутність ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1  судом звертається увага на те, що під наявністю у особи ознак сп`яніння необхідно розуміти припущення поліцейського про наявність у особи такого стану, яке ґрунтуються на порівнянні фізичного стану та поведінки особи і із станом та поведінкою які визначені нормативними документами і указують на наявність такого стану. У будь-якому випадку висновок поліцейського про наявність у особи ознак сп`яніння містить суб`єктивний характер. 
На відеозаписі зафіксовані ознаки, які дали поліцейському підстави висунути вимогу про необхідність проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, на відеозаписі поліцейський зазначає про наявність запаху алкоголю з порожнини роту, в той же час водій погодився пройти осідування за допомогою технічного приладу ALCOTEST 6820 ARTA-0156, з результатом якого ОСОБА_1 погодився. На проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі останній не наполягав.
Разом з цим твердження ОСОБА_1 про те, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, не впливають на доведеність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він був зобов`язаний виконати вимогу працівника поліції про проходження огляду. Зазначене прямо передбачено у нормі абз. 3 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про дорожній рух", яка покладає на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.
В поясненнях наданих суду ОСОБА_1 повідомив, що він звернувся до КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради», де йому було проведено огляд на стан сп`яніння, за результатами якого об 20 год. 35 хв. 26 грудня 2025 у останнього ознак сп`яніння не виявлено.(а.с.32)
Проведений огляд не враховано суддею та не прийнято до уваги, оскільки Інструкцією №1452/735 чітко визначено порядок проведення відповідного огляду.
Так, п. 9 розділу ІІ вказаної Інструкції визначено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Пунктом 1 розділу ІІІ Інструкції визначено, що Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.
З наведеного слідує, що доставка особи для проходження огляду здійснюється поліцейським, а не самостійно особою, огляд проводиться медичним закладом, який входить до Переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 та його захисник просять врахувати висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння … № 1157 від 26.12.2025 складений лікарем КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» ОСОБА_8 . Проте водій не доставлявся поліцейським, а звернувся самостійно для огляду, відтак підстави для врахування наданого огляду відсутні.
Доводи водія, про те, що йому не надавалось направлення на огляд до медичного закладу суддею до уваги не приймається, оскільки направлення водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану, в тому числі алкогольного сп`яніння складається не для вручення водію, а складається працівником поліції для лікаря, як підстава проведення лікарем огляду особи. Вся процедура огляду водія у медичному закладі проводиться виключно за участю працівників поліції, які і доставляють водія до лікарні, а не водій сам прибуває туди з направленням, що передбачено ч. 4 ст. 266 КУпАП.
Також на відеозаписі ОСОБА_1 погодився з результатами тесту 4, який було проведено на місці, заперечень щодо його неправильності працівникам поліції ним не було висловлено.
Крім того, суд наголошує, що вказаний огляд проведено о 20-35 год., тоді як факт керування зафіксовано о 17-35 год, тест проведений об 18-10 год, тобто огляд проведено за спливом двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Окрім того, вказаний огляд проведено в м. Полтава об 20-35 год., де відстань від м. Лубни мається більше 140 км, час початку складання протоколу серії ЕРП1 №551572 від 26.12.2025 року зазначено 18-47-40, тобто у водія ОСОБА_1 чи іншого водія для того щоб доїхати до м. Полтави з м. Лубни, прибути до лікарні та пройти огляд було лише півтори години, а тому у суду наявні обґрунтовані сумніви в достовірності наданого висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння … № 1157 від 26.12.2025 складений лікарем КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» ОСОБА_8 , а саме що дані які зазначені в ньому не відповідають дійсності та є сфальсифікованими.
Щодо здійснення психологічного тиску з боку патрульного поліцейського, суд зазначає наступне.
В судовому засіданні досліджено відеозапис де зображено, як працівники поліції на місці зупинки запропонували водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою ALCOTEST 6820 ARTA-0156, на що останній погодився.
При цьому водій ОСОБА_1 на протязі відеозапису він себе спокійно та намагався вирішити це питання, а саме звертався до працівників поліції з пропозицією «решим любим чином на місці», «виключить камери», «домовимося», «буде вам щастя на новий рік та різдво». 
Доводи ОСОБА_1 проте що, він був дуже схвильований від дій поліцейських, спростовуються переглянутим відеозаписом на якому ОСОБА_1 поводить себе спокійно, вільно спілкується з працівниками поліції, посміхається, при цьому за медичною допомогою не звертався, навіть на відео зафіксовано, як ОСОБА_1 поліцейському подякував.
Тобто, суд не вбачає ніякого психічного чи фізичного тиску на ОСОБА_1 з боку патрульного поліцейського під час складення адміністративного матеріалу.
Отже, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність є достатньою для того, щоб покласти в основу цієї постанови щодо доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення за вищевикладених обставин.
Будь-яких порушень при провадженні справи про адмінправопорушення з боку працівників поліції судом не встановлено.
Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року "Романаускас проти Литви" судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Крім того слід зазначити, що не знання водієм правил проходження огляду та виявлення стану сп`яніння, закріплених у ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не звільняє від адміністративної відповідальності.
Доказів, які б спростовували обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не надано.
Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП суд не вбачає.
Вказані вище докази суд визнає належними, допустимими та достатніми для встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні.
Таким чином ОСОБА_1 своїми протиправними діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вирішуючи питання про вид адміністративного стягнення, суд враховує, у відповідності до ч. 2 ст. 33 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не закінчилися.
Обставини, що пом`якшують відповідальність та обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд вважає можливим застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу, у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, яке є безальтернативним та у даному випадку буде справедливим, необхідним для виправлення та попередження вчинення порушником нових адміністративних правопорушень, в тому числі і аналогічних.
Відповідно до ст. 40-1КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.5 Закону України «Про судовий збір», ст.33-35, 40-1, 130, 221, 245, 251, 283, 284 КУпАП, суддя
постановив:
ОСОБА_1  визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумі доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп. (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Звільнити  ОСОБА_1  від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Згідно ч.1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
На підставі ч.2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, при примусовому виконанні цієї постанови стягується подвійний розмір штрафу з правопорушника, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн 00 коп. 
Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у десятиденний строк з дня її проголошення.
Строк пред`явлення документа до виконання 3 місяці з дня винесення постанови. 
Повний текст постанови суду проголошений 10 березня 2026 року о 08 годині 30 хвилин.
Суддя Я.В. Просіна