Справа № 524/14413/25 
Провадження № 2/524/1062/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2026 м. Кременчук
Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі
головуючого судді Мельник Н.П., 
з участю секретаря судового засідання Ткаченко Я.С.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», Перша Кременчуцька державна нотаріальна контора, про звільнення майна з-під арешту,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог АТ «Державний ощадний банк України», Перша Кременчуцька державна нотаріальна контора, про звільнення майна з-під арешту.
На обґрунтування позову зазначено, що згідно договору купівлі - продажу незакінченого будівництвом житлового будинку, посвідченого 04.03.1997 державним нотаріусом Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори Сапко О. Б., за реєстровим номером № 878, позивач придбав у ОСОБА_2 незакінчений будівництвом житловий будинок на АДРЕСА_1 . Право власності на будинок стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.10.2025. В жовтні 2025 року позивач звернувся до Першої Кременчуцької нотаріальної контори для укладення договору дарування нерухомості, в результаті чого встановлено наявність заборони (архівний запис) за реєстраційним № 1697527, на підставі повідомлення 191, 01.03.1993, Автозаводського відділення Ощадбанку № 62 накладеного на ОСОБА_2 
10.11.2025, 19.11.2025 судом отримана інформація відповідно з Єдиного державного демографічного реєстру та Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про відсутність інформації про зареєстроване місце проживання відповідача.
19.11.2025 по справі відкрите загальне позовне провадження із призначенням підготовчого судового засідання. 
28.11.2025, 29.01.2026, 02.01.2026 від представника третьої особи без самостійних вимог Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори надішло клопотання про проведення судового засідання за його відсутності, рішення просять винести на розсуд суду. 
03.12.2025 підготовче судове засідання не відбулося по причині відсутності відомостей про повідомлення відповідача по справі та третьої особи АТ «Державний ощадний банк України» та відсутності електроенергії у приміщенні суду (акт керівника апарату суду № 30 від 04.12.2025).
17.12.2025 представник третьої особи АТ «Державний ощадний банк України» надав суду пояснення щодо позовних вимог та клопотання про слухання справи за їх відсутності.
Згідно пояснень АТ «Державний ощадний банк України» слідує, що відповідно до інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на нерухоме майно (будинок), зазначений у позові, накладене обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, зареєстроване державним реєстратором - Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою. 
Представник АТ «Державний ощадний банк України» посилається на те, що станом на теперішній час відсутні правовідносини між банком та позивачем, у тому числі і щодо нерухомого майна - житлового будинку з господарськими спорудами на АДРЕСА_1 . В третьої особи відсутня, а позивачем не надана інформація, документи щодо підстав накладення заборони (арешту) на нерухоме майно, належне позивачу.
Крім того, представник АТ «Державний ощадний банк України» зазначає, що такого способу захисту порушених речових прав не передбачено, тому доводи позивача про скасування заборони на відчуження нерухомого майна та зобов`язання скасувати обтяження шляхом його припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який у практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати ефективне відновлення його порушеного права, є безпідставними та задоволенню не підлягають.Тому у задоволенні позові просять відмовити з підстав обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту.
22.01.2026 підготовче засідання не відбулося по причині відсутності електропостачання приміщення суду (акт керівника апарату суду № 16 від 23.01.2026). 
04.02.2026 закрите підготовче провадження по справі.
05.02.2026 судом зареєстрована заява представника позивача, подана 03.02.2026 через систему «Електронний суд» про закриття підготовчого судового засідання по справі. Підготовче засідання провести за їх відсутності.
16.02.2026 судове засідання не відбулося по причині відсутності електропостачання приміщення суду (акт керівника апарату суду № 34 від 16.02.2026). 
17.03.2026 у судове засідання не з`явилися належним чином повідомлені:
позивач, представником якого подана до суду 23.02.2026 письмова заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника;
відповідач, повідомлена належним чином на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України, згідно якої відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи;
представник третьої особи без самостійних вимог Перша Кременчуцька державна нотаріальна контора, повідомлений належним чином, який у письмових заявах від 06.03.2026, 11.03.2026 клопотав про проведення судового засідання за його відсутності, рішення винести на розсуд суду;
представник третьої особи АТ «Державний ощадний банк України», який у письмових поясненнях від 17.12.2025 щодо позовних вимог клопотав про розгляд справи за його відсутності.
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належного повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених ст. 223 ЦПК України (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).
Про причини неявки відповідач суду не повідомляв, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзив не подав.
На підставі ст. ст. 280, 281, ч. 5 ст. 259 ЦПК України суд ухвалив провести на підставі наявних доказів заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими гл. 11 ЦПК України.
З`ясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достатність, взаємозв`язок у сукупності, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, судом встановлене наступне. 
Установлено, що на підставі договору купівлі - продажу незакінченого будівництвом житлового будинку від 04.03.1997 ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 придбав незакінчений будівництвом житловий будинок на АДРЕСА_1 . 
Зазначений договір посвідчений 04.03.1997 державним нотаріусом Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори Сапко О. Б. за реєстровим номером № 878.
Незакінчений будівництвом житловий будинок взятий на облік у Комунальному підприємстві «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 09.02.2005, книга № 2 за реєстровим номером 1277, про що свідчить напис начальника КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» на договорі купівля — продажу, скріплений його підписом та печаткою Підприємства.
Відповідно до п. 4 вказаного договору купівлі - продажу продавець засвідчила, що незакічений будівництвом житловий будинок нікому не проданий, не подарований, в спорі та під забороною не перебуває.
16.04.2007 позивачу Автозаводською районною радою міста Кременчука Полтавської області видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно (будинок з господарськими будівлями на АДРЕСА_1 ) серії САВ № 098791.
Підстава видачі зазначеного свідоцтва — рішення Автозаводської районної ради міста Кременчука Полтавської області про оформлення права власності від 22.03.2007 № 130.
Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 27.04.2007 КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 14394513 слідує наступна інформація:
зареєстроване право власності 27.04.2007 на будинок з господарськими будівлями на АДРЕСА_1 , 
власник - ОСОБА_1 ,
реєстраційний номер об`єкта — 18538171,
номер запису 9945 в книзі № 66.
13.02.2007 позивачу виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 659922 площею 800 кв. м. з кадастровим номером 5310436100:05:002:0075, розташовану на АДРЕСА_1 . Цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Підстава видачі державного акта — рішення Автозаводської районної ради від 21.11.2006.
Інформація про зареєстроване право власності за позивачем на зазначений будинок стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.10.2025 № 449126391, згідно якого:
за ОСОБА_1 на праві власності зареєстрований зазначений вище житловий будинок з господарськими будівлями, 
реєстраційний номер майна — 18538171, 
номер запису 9945 в книзі № 66, 
підстава — свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 16.04.2007, видане Автозаводською районною радою міста Кременчука Полтавської області.
Крім того у цій інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.10.2025 № 449126391 наявні наступні відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна:
заборона (архівний запис) за реєстраційним номером обтяження 169727,
зареєстроване 21.02.2005 о 10:05:26 за № 1697527,
реєстратор — Перша Кременчуцька державна нотаріальна контора,
підстава обтяження — повідомлення Автозаводського відділення Ощадбанку № 62 від 01.03.1993 № 191,
об`єкт обтяження — недобудований житловий будинок а АДРЕСА_1 ,
власник — ОСОБА_2 ,
архівний номер 15618KREMENCHUG1, архівна дата — 23.06.1998, дата виникнення — 23.06.1998, № реєстра 1499-3.
За результатами усного звернення позивача до Першої Кременчуцької нотаріальної контори, останній отримав відповідь за вих. № 2553/01-16 від 30.10.2025 про те, що після перевірки наданих позивачем документів (договору купівлі - продажу незакінченого будівництвом житлового будинку, свідоцтва про право власності на нерухоме майно), встановлено наявність заборони (архівного запису) за реєстраційним номером обтяження 169727, зареєстрованого 21.02.2005 за № 1697527, підстава обтяження — повідомлення Автозаводського відділення Ощадбанку № 62 від 01.03.1993, власник — ОСОБА_2 . З урахуванням чого рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання про зняття заборони з майна.
Як слідує з матеріалів справи для відповідача видана позичка (ссуда) Автозаводським відділенням Ощадбанку № 62 строком на 27 років на будівництво житлового будинку на земельній ділянці, виділеній рішенням Автозаводського райвиконкому № 761/8 від 20.12.1990 за адресою: АДРЕСА_2 (повідомлення про видачу позички за вих. № 122 від 25.11.1991). У цьому повідомленні зазначено, що до повного погашення позички позичальник не має права продати або передати зазначене будівництво без дозволу ОСОБА_3 , а також міститься прохання про накладення арешту на будівництво позичальника, збудоване ним за рахунок цієї суми позики із долученням заборони державного нотаріуса Третьої Кременчуцької нотаріальної контори на відчуження зазначеного об`єкта будівництва. Заборона зареєстрована у реєстрі за № 3/16. 
Крім того, з матеріалів справи слідує про видачу для відповідача позички (ссуди) Автозаводським відділенням Ощадбанку № 62 строком на 25 років на будівництво житлового будинку на земельній ділянці, виділеній рішенням Автозаводського райвиконкому № 574 від 30.11.1992 за адресою: АДРЕСА_1 (повідомлення про видачу позички за вих. № 191 від 01.03.1993). У цьому повідомленні зазначено, що до повного погашення позички позичальник не має права продати або передати зазначене будівництво без дозволу ОСОБА_3 , а також міститься прохання про накладення арешту на будівництво позичальника, збудоване ним за рахунок цієї суми позики із долученням заборони державного нотаріуса Третьої Кременчуцької нотаріальної контори на відчуження зазначеного об`єкта будівництва. Заборона зареєстрована у реєстрі за № 3/3. 
На адвокатський запит представника позивача до ТВБВ № 10016/0200 АТ «Державний ощадний банк України» (м. Кременчук) отримана відповідь за вих. № 114.40/0200-16/5880/2025/с від 29.10.2025 про відсутність у ТВБВ № 10016/0200 інформації та документів щодо підтвердження підстав накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями на АДРЕСА_1 , зареєстрованого за № 1697527, щодо погашення боргового зобов`язання відповідачем щодо зазначеного будинку.
На адвокатський запит представника позивача до АТ «Державний ощадний банк України» (м. Київ) отримана відповідь за вих. № 34/2-08/142675/2025 від 05.11.2025 про відсутність правових підстав для надання інформації та документів щодо підтвердження підстав накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями на АДРЕСА_1 , зареєстрованого за № 1697527, щодо погашення боргового зобов`язання відповідачем щодо зазначеного будинку, обґрунтовуючи банківською таємницею. 
Крім того, з цієї відповіді АТ «Державний ощадний банк України» вбачається, що строк зберігання документів, утворюваних в результаті діяльності банків України, у тому числі кредитних договорів та договорів застави становить 5 5 років після виконання умов договору, а строк зберігання первинних документів на підтвердження здійснення банківських операцій (касові, меморіальні реєстри) у національній валюті - 5 років (ст. ст. 118, 134, 135 розділу 10, ст. 11 розділу 4 Переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України, затверджених постановою Правління Національного банку України від 27.11.2018 № 130).
Суд звертає увагу, що з пояснень, наданих суду АТ «Державний ощадний банк України», вбачається відсутність станом на дату надання вказаних пояснень правовідносин між банком та позивачем, у тому числі і щодо нерухомого майна - житлового будинку з господарськими спорудами на АДРЕСА_1 . Крім того, в АТ «Державний ощадний банк України» відсутня інформація та документи щодо підстав накладення заборони (арешту) на нерухоме майно, належне позивачу.
З урахуванням наведеного, єдиним захистом порушених прав та інтересів позивача є його звернення із позовом до суду. 
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. 
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Ст. ст. 15, 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є зокрема, його визнання.
Ст.10 Загальної декларації прав людини встановлено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Ст.41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. 
13.07.2022 Верховний Суд у постанові в справі № 2/0301/806/11 зауважив, що застосування арешту майна боржника, як обмежувального заходу, не повинно призводити до порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Зазначене свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.
Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За змістом ч. 1 ст. 316, ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13.07.2022 у справі № 2/0301/806/11 зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до зазначеної Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 353 цього Кодексу.
Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Відповідно до ст. ст. 182, 321, 391 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне (п. 69 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц).
Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася на момент реєстрації права на об`єкт, належний позивачу, Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 № 31/5 (далі – Положення № 31/5).
Відповідно до п. 2.1 зазначеного Положення № 31-5 підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.
З 01.01.2013 відповідно до ст. ст. 8, 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17.10.2013 № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно здійснює орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор нотаріус є спеціальним суб'єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом.
Згідно ст. 73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: 
за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); 
при посвідченні договору довічного утримання; 
при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; 
за повідомленням іпотекодержателя; 
в усіх інших випадках, передбачених законом.
Пунктами 74, 75 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 встановлено, що для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком, а саме: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.
Відповідно до Положення № 31/5 реєстр заборон - це електронна база даних, яка містила відомості про обтяження нерухомого майна, у тому числі накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучені записи про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон.
Реєстраторами реєстру заборон виступали державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мали повний доступ до реєстру заборон через комп'ютерну мережу; державне підприємство Інформаційний центр Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади.
Відповідно до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.
Підпунктом 5.1 пункту 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 4 ст. 31-2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація припинення обтяження речових прав у результаті зняття нотаріусом заборони на відчуження нерухомого майна відповідно до Закону України «Про нотаріат» проводиться нотаріусом, яким знято відповідну заборону на відчуження нерухомого майна, одночасно з її зняттям.
Пунктом 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.
По справі відсутні докази на підтвердження доцільності й необхідності продовження дії обтяження накладеного стосовно ОСОБА_2 щодо зазначеного вище нерухомого майна, належного на праві власності ОСОБА_1 
У ТВБВ № 10016/0200 АТ «Державний ощадний банк України» відсутня інформація та документи на підтвердження підстав накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями на АДРЕСА_1 та щодо погашення боргового зобов`язання відповідачем.
Між АТ «Державний ощадний банк України» (м. Київ) та ОСОБА_1 відсутні правовідносини, у тому числі і щодо житлового будинку з господарськими спорудами на АДРЕСА_1 , а також відсутня інформація та документи щодо підстав накладення заборони (арешту) на нерухоме майно, належне позивачу.
Крім того, з відповіді АТ «Державний ощадний банк України» слідує, що строк зберігання документів, утворюваних в результаті діяльності банків України, у тому числі кредитних договорів та договорів застави становить 5 років після виконання умов договору, а також строк зберігання первинних документів - 5 років.
При цьому суд враховує, що у справі відсутні відомості на підтвердження того, що внаслідок скасування обтяження нерухомого майна будуть порушені права інших осіб.
Відповідачем, третіми особами не надано відомостей на спростування позиції позивача.
Як наслідок зазначене у сукупності впливає на можливість позивача повноцінно реалізувати свої права як власника майна протягом тривалого часу.
Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих учасниками справи доказів.
Щодо розподілу судових витрат, позивачем зазначено у позові про те, що не наполягає на стягненні з відповідача понесеного ним судового збору, тому суд приходить до висновку про залишення цих витрат зха позивачем.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).
Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 247, 258, 259, 263 265, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .
Скасувати заборону (архівний запис) за реєстраційним номером обтяження 169727, зареєстровану 21.02.2005 о 10:05:26 за № 1697527 Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Автозаводського відділення Ощадбанку № 62 від 01.03.1993 № 191, об`єкт обтяження — недобудований житловий будинок на АДРЕСА_1 , архівний номер 15618KREMENCHUG1, архівна дата — 23.06.1998, дата виникнення — 23.06.1998, № реєстра 1499-3.
Судові витрати залишити за позивачем.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої упродовж тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня розгляду заяви про перегляд заочного рішення у разі його не скасування. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін:
позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ,
відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , відоме місце проживання: АДРЕСА_3 ,
третя особа Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», код ЄДРПОУ 00032129, місцезнаходження: м. Київ, вул. Госпітальна, 12Г,
третя особа Перша Кременчуцька державна нотаріальна контора, код ЄДРПОУ 02900038, місцезнаходження: Полтавська область, м. Кременчук, вул Перемоги, 9/1.

Суддя Н.П. Мельник