ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
61022, м. Харків, пр. Науки, 5
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

20.03.2026  Справа №905/1250/25  
за позовом: Покровської міської ради Донецької області (85300, Донецька область, м.Покровськ, пл.Незалежності, 11, код ЄДРПОУ 04052933)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Гонтаря Валентина Миколайовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області (85300, Донецька область, м.Покровськ, площа Незалежності, 11, код ЄДРПОУ 44790232)

про стягнення 168348,52 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Покровська міська рада Донецької області, м.Покровськ звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Фізичної особи-підприємця Гонтаря Валентина Миколайовича, м.Покровськ про стягнення суми заборгованості за оренду земельних ділянок комунальної власності з кадастровими номерами 1413200000:01:058:0180, 1413200000:25:000:0133, розташованими у м.Покровськ Донецької області у розмірі 168348,52 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договорами оренди земельних ділянок від 26.10.2015 в період з 01.01.2022 по 31.07.2024, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість з орендної плати в сумі 168348,52 грн.

Ухвалою суду від 08.12.2025 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/1250/25, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Покровську міську військову адміністрацію Покровського району Донецької області.
За змістом ухвали від 11.12.2025 вказану позовну заяву залишено без руху на підставі п.1 ч.1 ст.164, ч.1 ст.172, ч.ч.1-3 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, надано позивачу строк для усунення недоліків подання позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали про залишення її без руху шляхом надання доказів направлення позовної заяви з додатками Фізичній особі-підприємцю Гонтарю Валентину Миколайовичу листом з описом вкладення на адресу: АДРЕСА_2 , докази направлення представити суду.
16.12.2025 до суду надійшла заява б/н від 15.12.2025 Покровської міської ради Донецької області, згідно з якою позивачем надано до матеріалів справи документи на підтвердження усунення відповідних недоліків, у зв`язку з чим ухвалою суду від 17.12.2025 продовжено розгляд справи №905/1250/25.

23.12.2025 через підсистему «Електронний суд» від Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області надійшли письмові пояснення, за змістом яких заявник просив задовольнити позовні вимоги Покровської міської ради Донецької області до Фізичної особи-підприємця Гонтаря Валентина Миколайовича, оскільки вони є обґрунтованими.

Відповідач у відзиві б/н від 29.12.2025 зазначав, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості за оренду земельних ділянок комунальної власності у розмірі 89116,75 грн. 
В обґрунтування відзиву зазначав:
- Законом України №2120-ІХ від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено пункт 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України підпунктом 69.14, відповідно до якого тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями РФ, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди. Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, визначається Кабінетом Міністрів України, вказані зміни набрали чинності з 17.03.2022;
- земельні ділянки з кадастровим номером 1413200000:01:058:0180 та 1413200000:25:000:0133, якими користується за договорами оренди землі відповідач, розташовані у місті Покровськ (зміна найменування з міста Красноармійськ) Донецької області та територія Покровської міської територіальної громади (у спірний період) відноситься до території, на яких ведуться бойові дії;
- Покровська міська рада Донецької області не мала суб`єктивного права на отримання орендної плати, від сплати якої тимчасово звільнено відповідача у наведений спосіб (не нараховується та не сплачується) в силу Закону, а у відповідача, відповідно, не було обов`язку сплачувати з 01.03.2022 (дата визначена в Законі України №2120-ІХ від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану») по 05.05.2023 (остання дата перед датою набрання чинності змін до пункту 69.14 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України згідно з Законом України №3050-ІХ від 11.04.2023 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно») таку орендну плату;
- у відповідача відсутній обов`язок сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою з 01.08.2024 (що розрахований позивачем), оскільки в силу положень пункту 69.14 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України, з урахуванням Закону України №3050-ІХ від 11.04.2023 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно», починаючи з 1 січня 2023 року, за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, в якому було завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території.
Крім того, у відзиві відповідач просив стягнути з позивача витрати на правничу допомогу, які він поніс у зв`язку з розглядом справи у сумі 10000 грн.

У відповіді б/н від 02.01.2026 на відзив позивач заперечував проти доводів відповідача та наполягав на задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції вказував:
- перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, визначається Кабінетом Міністрів України;
- у спірному періоді Кабінетом Міністрів України не видавалися постанови чи розпорядження про визначення Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, а пункт 69.14 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України в редакції Закону України №2120-IX від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» не передбачав делегування Кабінетом Міністрів України формування переліку територій іншим державним органам;
- наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України не є нормативним актом Кабінету Міністрів України, а з огляду на преамбулу наказ №75 прийнятий відповідно до абз.9 п.3 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою №332 від 20.03.2022 Кабінету Міністрів України, п.2 постанови №952 від 23.08.2022 Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до Порядку проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та визначення додаткових умов продажу», а не для визначення питань звільнення від сплати податків, у тому числі плати за землю. Відповідно, зазначений наказ не може застосовуватись для визначення територій, що звільняються від сплати податків, у тому числі плати за землю;
- прийняттям Закону України №3050-ІХ від 11.04.2023 було врегульовано розбіжності, що дозволило застосовувати постанову №1364 від 06.12.2022 Кабінету Міністрів України для випадків, визначених Податковим кодексом України, а саме змінено механізм визначення переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Відповідно, підстави для застосування постанови №1364 від 06.12.2022 Кабінету Міністрів України та наказу №309 від 22.12.2022 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України для визначення підстав для звільнення від плати за землю до моменту набрання чинності Законом України №3050-ІХ від 11.04.2023 - 06.05.2023 були відсутні;
- застосування для відповідних правовідносин положень постанови №1364 від 06.12.2022 Кабінету Міністрів України «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» та наказу №309 від 22.12.2022 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України до моменту врегулювання редакції пункту 69.14 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України Законом України №3050-ІХ від 11.04.2023 є неправомірним;
- з набранням чинності наказом №293 від 16.09.2024 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Змін до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» було визначено дату припинення можливих бойових дій по Покровській міській територіальній громаді Покровського району Донецької області – по 22.08.2024, та визначено дату початку активних бойових дій - з 23.08.2024, у зв`язку з чим громаду включено до розділу 3. «Території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси». Відповідно до норм п.69.14 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України земельні ділянки, розташовані в межах Покровської міської територіальної громади, були звільнені від плати за землю з початку місяця, в якому були віднесені до зони активних бойових дій – з 01.08.2024.
Також, у відповіді на відзив позивач зазначав, що заявлений до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000 грн є явно завищеним, неспівмірним та таким, що не відповідає критеріям розумності і необхідності. 

08.01.2026 через підсистему «Електронний суд» від Покровської міської ради Донецької області надійшло клопотання щодо відмови відповідачу у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, але у разі прийняття рішення про стягнення – зменшити заявлений розмір витрат з урахуванням принципів розумності та пропорційності. Позивач зазначав, що заявлений до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000 грн є явно завищеним, неспівмірним зі складністю справи, обсягом фактично виконаних робіт та витраченим часом, у зв`язку з чим не підлягає відшкодуванню за рахунок позивача.

09.02.2026 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшли додаткові пояснення №28/01/2026 від 09.02.2026, в яких він зазначав, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14.01.2026 у справі №200/8776/25 - адміністративний позов Головного управління ДПС у Донецькій області до Фізичної особи-підприємця Гонтар Валентина Миколайовича про стягнення податкового боргу - задоволено. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Гонтар Валентина Миколайовича до бюджету податковий борг в розмірі 55766,02 грн, а саме: за орендну плату з фізичних осіб. У вказаному рішенні розглядаються питання щодо стягнення орендної плати за ті ж самі земельні ділянки що і у позові Покровської міської ради Донецької області за 2022 рік, а тому просив врахувати вказане рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.01.2026 при прийняті рішення по суті справи та не брати у розрахунок 2022 рік.

13.02.2026 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких він зазначав, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.01.2026 у справі №200/8776/25 на теперішній час не набуло законної сили. Крім того, відповідачем не зазначено, чи вживаються ним заходи щодо оскарження прийнятого рішення, не надано підтвердження щодо сплати коштів за вказаним рішенням. Станом на день подання цих пояснень оплата будь-яких платежів від відповідача в рахунок погашення заборгованості за оренду земельної ділянки не надходила на відповідний розрахунковий рахунок місцевого бюджету.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з 05:30 24.02.2022 на території України введено воєнний стан строком на 30 діб, дія якого неодноразово продовжувалась і триває на теперішній час.
У відповідності до спільного розпорядження голови та керівника апарату суду №6-р від 25.05.2023, з урахуванням рішення №1 від 13.06.2022 зборів суддів Господарського суду Донецької області, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів і працівників суду, продовжено особливий режим роботи суду (дистанційно або в приміщенні суду (за необхідності та в умовах безпеки), тимчасове обмеження доступу до приміщення суду.
Приймаючи до уваги наведене, а також безпекову ситуацію у м.Харкові, спір вирішено з об`єктивних причин з перевищенням строків, визначених ст.248 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:
Відповідно до ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
За приписами ст.ст.2, 3 Земельного кодексу України земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Згідно зі ст.83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до Закону.
Використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону (ст.206 Земельного кодексу України).
За змістом ст.21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Підпунктами 14.1.147 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
В п.п.288.1, 288.4 ст.288 Податкового кодексу України зазначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (крім випадків консервації таких земельних ділянок або визнання земельних ділянок забрудненими (потенційно забрудненими) вибухонебезпечними предметами). Положеннями п.287.1 ст.287 Податкового кодексу України визначено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. 
Частиною 1 ст.15 Закону України «Про оренду землі», зокрема, визначено, що істотними умовами договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування (ч.1 ст.632 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст.ст.11, 509 вказаного кодексу зобов`язання виникають, зокрема, з договору.
За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч.ч.1,3 ст.792 Цивільного кодексу України).
В силу норм ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
За змістом ч.1 ст.93 Земельного кодексу України, ст.1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. 

Як встановлено, 26.10.2015 між Красноармійською міською радою (орендодавець, на теперішній час - Покровська міська рада Донецької області) та Фізичною особою-підприємцем Гонтарем Валентином Миколайовичем (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до п.1 якого орендодавець на підставі рішення міської ради №6/50-30 від 04.09.2015 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером: 1413200000:01:058:0180 для обслуговування магазину №4 «Кристал» (льох, будівля пивного бару, будівля складу) по вул.Шота, 183, яка знаходиться в м.Красноармійськ.
Відповідно до п.п.2-3 вищезазначеного договору оренди землі від 26.10.2015 в оренду передається земельна ділянка, загальною площею 0,0679 га, на якій знаходяться будівлі та споруди, під`їзним шляхом є асфальтова дорога. 
Згідно з п.5 договору оренди землі від 26.10.2015 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 231118,02 грн.
Договір укладено на 49 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п.8 договору оренди землі від 26.10.2015).
Пунктом 9 вищевказаного договору оренди землі від 26.10.2015 визначено, зокрема, що орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності, з вказівкою процентів нормативної грошової оцінки земельної ділянки або розміру земельного податку вноситься орендарем за рік у розмірі 6933,54 грн (340,38 грн за 1 м.кв. * 679 кв.м. * 3%).
За приписами п.10 договору оренди землі від 26.10.2015, обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнту індексації, визначених законодавством, затвердженим Кабінетом Міністрів України формам, які заповнюються під час заключення або змін умов договору або продовження його дії.
Орендна плата вноситься у такі строки: щомісячно – 577,79 грн (п.11 договору оренди землі від 26.10.2015).
За змістом п.13 договору оренди землі від 26.10.2015 розмір орендної плати переглядається у разі: 
- зміни умов господарювання, передбачених договором; 
- зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; 
- погіршення стану орендованої земельної ділянки без вини орендаря, що підтверджено документами; 
- в інших випадках передбачених законом.
Згідно з п.43 договору оренди землі від 26.10.2015 він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.
Договір оренди землі від 26.10.2015 підписано сторонами та скріплено їх печатками.
Відповідно до інформаційної довідки №452559584 від 18.11.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта та витяга з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №46745842 від 02.11.2015 право оренди земельної ділянки з кадастровим номером: 1413200000:01:058:0180, площею 0,0679, до 02.11.2064, з правом пролонгації, зареєстровано за Гонтарем Валентином Миколайовичем, номер запису про інше речове право – 11853650, дата державної реєстрації – 02.11.2015.
До матеріалів справи позивачем надано план (схему) меж земельної ділянки з кадастровим номером 1413200000:01:058:0180, акт встановлення в натурі меж земельної ділянки від 26.10.2015 та акт приймання-передачі земельної ділянки від 26.10.2015, які відповідно до п.43 договору оренди землі від 26.10.2015 є невід`ємними частинами договору.
Згідно з витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка проводилась станом на 2016 рік, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 1413200000:01:058:0180, яка розташована у м.Покровськ, вул.Залізнична, 183, площею 679 кв.м., становить 745012,59 грн, дата формування витягу 12.05.2021.
Також, до матеріалів справи надано витяг №НВ-1400050642023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 1413200000:01:058:0180 складає 792369,23 грн, дата формування витягу 29.03.2023 та витяг №НВ-1400108532024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 1413200000:01:058:0180 складає 832780,06 грн, дата формування витягу 23.05.2024.

Крім того, 26.10.2015 між Красноармійською міською радою (орендодавець, на теперішній час - Покровська міська рада Донецької області) та Фізичною особою-підприємцем Гонтарем Валентином Миколайовичем (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до п.1 якого орендодавець на підставі рішення міської ради №6/50-31 від 04.09.2015 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером: 1413200000:25:000:0133 для обслуговування магазину №44 «Зустріч» на пл.Привокзальна, 1-а, яка знаходиться в м.Красноармійськ.
Відповідно до п.п.2-3 вищезазначеного договору оренди землі від 26.10.2015 в оренду передається земельна ділянка, загальною площею 0,1188 га, на якій знаходяться будівлі та споруди, під`їзним шляхом є асфальтова дорога. 
Згідно з п.5 договору оренди землі від 26.10.2015 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 404371,44 грн.
Договір укладено на 49 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п.8 договору оренди землі від 26.10.2015).
Пунктом 9 вищевказаного договору оренди землі від 26.10.2015 визначено, зокрема, що орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності, з вказівкою процентів нормативної грошової оцінки земельної ділянки або розміру земельного податку вноситься орендарем за рік у розмірі 12131,14 грн (340,38 грн за 1 м.кв. * 1188 кв.м. * 3%).
За приписами п.10 договору оренди землі від 26.10.2015, обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнту індексації, визначених законодавством, затвердженим Кабінетом Міністрів України формам, які заповнюються під час заключення або змін умов договору або продовження його дії.
Орендна плата вноситься у такі строки: щомісячно – 1010,93 грн (п.11 договору оренди землі від 26.10.2015).
За змістом п.13 договору оренди землі від 26.10.2015 розмір орендної плати переглядається у разі: 
- зміни умов господарювання, передбачених договором; 
- зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; 
- погіршення стану орендованої земельної ділянки без вини орендаря, що підтверджено документами; 
- в інших випадках передбачених законом.
Згідно з п.43 договору оренди землі від 26.10.2015 він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.
Договір оренди землі від 26.10.2015 підписано сторонами та скріплено їх печатками.
Відповідно до інформаційної довідки №452559884 від 18.11.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта та витяга з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №46743188 від 02.11.2015 право оренди земельної ділянки з кадастровим номером: 1413200000:25:000:0133, площею 0,1188, до 02.11.2064, з правом пролонгації, зареєстровано за Гонтарем Валентином Миколайовичем, номер запису про інше речове право – 11853089, дата державної реєстрації – 02.11.2015.
До матеріалів справи позивачем надано план (схему) меж земельної ділянки з кадастровим номером 1413200000:25:000:0133, акт встановлення в натурі меж земельної ділянки від 26.10.2015 та акт приймання-передачі земельної ділянки від 26.10.2015, які відповідно до п.43 договору оренди землі від 26.10.2015 є невід`ємними частинами договору.
Відповідно до наданих до матеріалів справи актів приймання - передачі земельних ділянок від 2015 року Покровська міська рада Донецької області передала, а Гонтар Валентин Миколайович прийняв в оренду строком на 49 років земельні ділянки, що належать до земель комунальної власності житлової та громадської забудови Покровської міської ради Донецької області, а саме:
- земельну ділянку з кадастровим номером 1413200000:01:058:0180, площею 0,0679 га, яка розташована у м.Покровськ, вул.Залізнична, 183,
- земельну ділянку з кадастровим номером 1413200000:25:000:0133, площею 0,1188га, яка розташована у м.Покровськ, пл.Привокзальна, 1-а.

В позові позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов вказаних договорів оренди землі в частині повної та своєчасної оплати орендної плати за період з 01.01.2022 по 31.07.2024 у розмірі 62930,15 грн за земельну ділянку з кадастровим номером 1413200000:01:058:0180 та у розмірі 110488,07 грн за земельну ділянку з кадастровим номером 1413200000:25:000:0133.
Як зазначає позивач, 15.02.2022 відповідачем було сплачено орендну плату за землю за січень 2022 року у розмірі 5069,70 грн. 
Відповідач, заперечуючи проти позову, не погоджувався з наведеним позивачем розрахунком заборгованості в частині визначення періодів нарахування.
За розрахунком відповідача оплати мали проводитись за період користування: 01.01.2022-28.02.2022 – за 2 місяці; 06.05.2023-31.05.2023 – за 26 днів; 01.06.2023-31.12.2023 – за 7 місяців; 01.01.2024-31.07.2024 – за 7 місяців.
При цьому, відповідач погоджується з визначеним у позові розміром нормативної грошової оцінки спірних земельних ділянок та місячним розміром платежів за оренду землі відповідно до умов договорів оренди землі від 26.10.2015.

Згідно з п.289.1 ст.289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. 
За інформацією Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель у розрізі років становить: 1996 рік – 1,703; 1997 рік – 1,059; 1998 рік – 1,006; 1999 рік – 1,127; 2000 рік – 1,182; 2001 рік – 1,02; 2005 рік – 1,035; 2007 рік – 1,028; 2008 рік – 1,152; 2009 рік – 1,059; 2010 рік – 1,0; 2011 рік – 1,0; 2012 рік – 1,0; 2013 рік – 1,0; 2014 рік – 1,249; 2015 рік – 1,433 (крім сільськогосподарських угідь) і 1,2 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); 2016 рік – 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,06 (для земель несільськогосподарського призначення); 2017 рік – 1,0; 2018 рік – 1,0; 2019 рік – 1,0; 2020 рік – 1,0; 2021 рік – 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,1 (для земель несільськогосподарського призначення); 2022 рік – 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,15 (для земель і земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь), 2023 рік – 1,051 (зазначений коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується для всіх категорій земель і видів земельних угідь).
Частиною 4 ст.5 Закону України «Про оцінку земель» визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення, зокрема, розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.
За змістом ч.1 ст.15, ч.2 ст.20, ч.7 ст.21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» до Державного земельного кадастру включаються, зокрема, такі відомості про земельні ділянки як нормативна грошова оцінка. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим. Відомості про нормативну грошову оцінку земель вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації з такої оцінки.
Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру (ч.2 ст.20, ч.5 ст.23 Закону України «Про оцінку земель»).

Згідно з витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка проводилась станом на 2016 рік, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 1413200000:01:058:0180, яка розташована у м.Покровськ, вул.Залізнична, 183, площею 679 кв.м., становить 745012,59 грн, дата формування витягу 12.05.2021.
Також, до матеріалів справи надано витяг №НВ-1400050642023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 1413200000:01:058:0180 складає 792369,23 грн, дата формування витягу 29.03.2023 та витяг №НВ-1400108532024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 1413200000:01:058:0180 складає 832780,06 грн, дата формування витягу 23.05.2024.
Таким чином, за розрахунком суду нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 1413200000:01:058:0180 складає:
за 2022 рік: 745012,59 грн * 1,1 (коефіцієнт індексації) = 819513,85 грн;
за 2023 рік: 792369,23 грн;
за 2024 рік: 832780,06 грн.
При цьому, розмір орендної плати за місяць за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 1413200000:01:058:0180 складає:
- за 2022 рік: 819513,85 грн * 3% / 12 = 2048,78 грн;
- за 2023 рік: 792369,23 грн * 3% / 12 = 1980,92 грн;
- за 2024 рік: 832780,06 грн * 3% / 12 = 2081,95 грн.

Згідно з витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка проводилась станом на 2016 рік, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 1413200000:25:000:0133, яка розташована у м.Покровськ, пл.Привокзальна, 1-а, площею 1188 кв.м., становить 1315118,81 грн, дата формування витягу 13.05.2021.
Також, до матеріалів справи надано витяг №НВ-1400050632023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 1413200000:25:000:0133 складає 1386354,41 грн, дата формування витягу 29.03.2023 та витяг №НВ-1400108522024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 1413200000:25:000:0133 складає 1457058,48 грн, дата формування витягу 23.05.2024.
Таким чином, за розрахунком суду нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 1413200000:25:000:0133 складає:
за 2022 рік : 1315118,81 грн * 1,1 (коефіцієнт індексації) = 1446630,69 грн;
за 2023 рік: 1386354,41 грн;
за 2024 рік: 1457058,48 грн.
При цьому, розмір орендної плати за місяць за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 1413200000:25:000:0133 складає:
- за 2022 рік: 1446630,69 грн * 3% / 12 = 3616,58 грн;
- за 2023 рік: 1386354,41 грн * 3% / 12 = 3465,89 грн;
- за 2024 рік: 1457058,48 грн * 3% / 12 = 3642,65 грн.
Таким чином, суд погоджується з визначеним позивачем розміром нормативної грошової оцінки земельних ділянок за спірний період та розміром місячної орендної плати.

Статтями 24, 25 Закону України «Про оренду землі» встановлені права та обов`язки орендодавця та орендаря, зокрема, орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт, а орендодавець у свою чергу має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України вирішено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, дію якого у подальшому неодноразово продовжено і який діє на теперішній час.
Законом України №2120-ІХ від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесені до Податкового кодексу України такі зміни: доповнено підпунктом 69.14 з наступним змістом: тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди. Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, визначається Кабінетом Міністрів України. Вказані зміни набрали чинності з 17.03.2022.
Отже, на законодавчому рівні встановлено тимчасове спеціальне право орендарів, у тому числі юридичних осіб, впродовж відповідного періоду не здійснювати орендні платежі за користування земельною ділянкою державної та комунальної власності, що розташовані, зокрема, на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії.
Відповідно до редакції п.69.14 Податкового кодексу України, введеною у дію 17.03.2022, наведене спеціальне право, яке за своєю суттю опосередковує гарантії підприємництва в умовах запровадженого особливого режиму воєнного, надзвичайного стану, встановлено і надано у відповідності до п.8 ст.92 Конституції України та в силу цієї ж норми Основного Закону не може бути скасовано інакше, ніж відповідним Законом або у визначеному таким Законом порядку.
Наказом №75 від 25.04.2022 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України відповідно до постанови №457 від 16.04.2022 Кабінету Міністрів України «Про підтримку окремих категорій населення, яке постраждало у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України» був затверджений Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022.
Відповідно до абз.4 пп.1 п.1 постанови №457 від 16.04.2022 Кабінету Міністрів України «Про підтримку окремих категорій населення, яке постраждало у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України» (в редакції від 16.04.2022) Кабінет Міністрів України встановив, що Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.
Так, наказом №75 від 25.04.2022 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України відповідно до постанови №457 від 16.04.2022 Кабінету Міністрів України «Про підтримку окремих категорій населення, яке постраждало у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України» затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.04.2022 за №453/37789).
До наказу №75 від 25.04.2022 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України неодноразово вносились зміни протягом 2022 року, наведений наказ 27.12.2022 втратив чинність на підставі наказу №309 від 22.12.2022 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій.

Земельні ділянки з кадастровими номерами 1413200000:01:058:0180 та 1413200000:25:000:0133 розташовані у м.Покровськ Донецької області.
Протягом дії наказу №75 від 25.04.2022 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України Покровська міська територіальна громада входила до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).
Постановою №1364 від 06.12.2022 Кабінету Міністрів України «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» установлено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.
Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України на виконання постанови Кабінету Міністрів України №1364 від 06.12.2022 прийнято наказ №309 від 22.12.2022 (який діяв на момент спірних правовідносин), яким затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, вказаний наказ набрав чинності 27.12.2022.
Відповідно до Переліку Покровську міську територіальну громаду Покровського району Донецької області (у редакції чинній на час спірного періоду) з 24.02.2022 віднесено до територій можливих бойових дій без визначення дати завершення таких.
Разом з цим, у ч.1 постанови №1364 від 06.12.2022 Кабінету Міністрів України (у редакції станом на 06.12.2022) «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» зазначено, що до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій та території активних бойових дій; території, для яких не визначена дата завершення бойових дій (дата припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації Російською Федерацією, вважаються такими, на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окупованими Російською Федерацією.
Таким чином, територія Покровської міської територіальної громади (у спірний період) відноситься до території, на яких ведуться бойові дії.
Отже, в період з 01.03.2022 у відповідності до п.69.14 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України в редакції Закону України №2120-IX від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» відповідач виступав суб`єктом, на якого розповсюджуються такі положення.
Проте, надалі набрав чинності Закон України №3050-ІХ від 11.04.2023 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно», яким внесено зміни до пункту 69.14 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України та визначено, що за період з 1 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Починаючи з 1 січня 2023 року, за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, в якому було завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території. Дати початку та завершення активних бойових дій або тимчасової окупації визначаються відповідно до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Цей закон набрав чинності з 06.05.2023.
Тобто, внаслідок зазначених змін в частині визначення територій, щодо яких запроваджуються такі законодавчі приписи щодо спеціального права орендаря не сплачувати орендну плату, саме на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, відповідачем втрачено статус суб`єкта відповідного спеціального права.
Крім того, згідно зі ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.
За змістом ст.5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Конституційний Суд України у рішенні №1-зп/1997 від 13.05.1997 зазначив про те, що ст.58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.
Закон України №3050-ІХ від 11.04.2023 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» не містить прямої вказівки про надання його нормам зворотної дії в часі, а отже його дія не розповсюджується на період до набрання ним чинності.
З набранням чинності наказом №293 від 16.09.2024 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Змін до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Покровську міську територіальну громаду віднесено до зони активних бойових дій, при цьому дату початку активних бойових дій визначено з 23.08.2024, отже Покровську міську територіальну громаду віднесено до території активних бойових дій з 23.08.2024.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, Покровська міська рада Донецької області не мала суб`єктивного права на отримання орендної плати, від сплати якої тимчасово звільнено відповідача у наведений спосіб (не нараховується та не сплачується) в силу Закону, а у відповідача, відповідно, не було обов`язку сплачувати з 01.03.2022 (дата визначена в Законі України №2120-ІХ від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану») по 05.05.2023 (остання дата перед датою набрання чинності змін до пункту 69.14 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України згідно з Законом України №3050-ІХ від 11.04.2023 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно») таку орендну плату.
Також, у відповідача відсутній обов`язок сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою, за період з 01.08.2024 по 22.08.2024, оскільки в силу положень пункту 69.14 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України, з урахуванням Закону України №3050-ІХ від 11.04.2023 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно», починаючи з 1 січня 2023 року, за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, в якому було завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території.

За розрахунком суду сума орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 1413200000:01:058:0180 складає 34230,93 грн (4097,56 + 15559,72 + 14573,65), а саме:
2022 рік (з 01.01.2022 по 28.02.2022 – 2 місяці): 2048,78 * 2 = 4097,56 грн;
2023 рік (з 06.05.2023 по 31.12.2023 – 7 місяців 26 днів): 1980,92 * 7 + 792369,23 *3%/365*26 = 13866,44 + 1693,28 = 15559,72 грн;
2024 рік (з 01.01.2024 по 31.07.2024 – 7 місяців): 2081,95 * 7 = 14573,65 грн.

Також, за розрахунком суду сума орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 1413200000:25:000:0133 складає 59955,56 грн (7233,16 + 27223,85 + 25498,55), а саме:
2022 рік (з 01.01.2022 по 28.02.2022 – 2 місяці): 3616,58 * 2 = 7233,16 грн;
2023 рік (з 06.05.2023 по 31.12.2023 – 7 місяців 26 днів): 3465,89 * 7 + 1386354,41 *3%/365*26 = 24261,23 + 2962,62 = 27223,85 грн;
2024 рік (з 01.01.2024 по 31.07.2024 – 7 місяців): 3642,65 * 7 = 25498,55 грн.

Згідно зі ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
За приписами ст.526 вказаного кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 Цивільного кодексу України).

Пунктом 11 договорів оренди землі від 26.10.2015 визначено, що орендна плата вноситься щомісячно.
Отже, строк виконання зобов`язання з орендної плати за період з 01.01.2022 по 31.07.2024 у розмірі 94186,49 (34230,93 + 59955,56) грн є таким, що настав.
Сторонами не заперечується, що відповідачем 15.02.2022 було сплачено орендну плату за землю за січень 2022 року у розмірі 5069,70 грн.
Відтак, заборгованість відповідача наразі становить 89116,79 (94186,49 – 5069,70) грн.
За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Покровської міської ради Донецької області до Фізичної особи-підприємця Гонтаря Валентина Миколайовича у розмірі 89116,79 грн.
Крім того, суд не бере до уваги доводи позивача, викладені у відповіді б/н від 02.01.2026 на відзив, з визначених вище підстав.

Відносно тверджень відповідача, викладених в додаткових поясненнях №28/01/2026 від 09.02.2026, що вимога про стягнення з відповідача заборгованості за 2022 рік не підлягає задоволенню, оскільки рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14.01.2026 по справі №200/8776/25 стягнуто з відповідача на користь Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області 55766,02 грн податкового боргу з орендної плати, суд зазначає наступне.
Виходячи із системного аналізу норм земельного та податкового законодавства України, орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває в державній або в комунальній власності, має подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (ч.1 ст.21 Закону України «Про оренду землі», підпункт 14.1.136 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України), з другого боку, є однією з форм плати за землю як обов`язкового платежу в складі податку на майно нарівні із земельним податком (підпункт 14.1.147 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України).
Справи у спорах, що виникають із земельних відносин, про невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договорами оренди землі, в тому числі де предметом дослідження є наявність заборгованості з орендної плати або предметом є стягнення заборгованості з орендної плати, розглядаються саме господарськими судами в рамках договірних відносин.
Суд вправі самостійно, за наданими сторонами доказами, досліджуючи умови договору оренди землі у сукупності з наданими доказами, встановлювати наявність або відсутність заборгованості з орендної плати за договором оренди землі та розмір такої заборгованості. Це жодним чином не є підміною функцій органу доходів і зборів, адже предметом розгляду у таких справах є стягнення заборгованості саме з орендної плати за договором оренди землі, тобто у зв`язку з неналежним виконання договірних зобов`язань орендарем земельної ділянки перед орендодавцем.
Досліджуючи рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.01.2026 по справі №200/8776/25 судом встановлено, що в порядку адміністративно судочинства та в межах судової справи №200/8776/25 предметом розгляду було стягнення з Фізичної особи-підприємця Гонтаря Валентина Миколайовича податкового боргу у сумі 55766,02 грн. 
В обґрунтування позовних вимог податковим органом зазначено, що за Фізичною особою-підприємцем Гонтарем В.М. обліковується податковий борг, який раніше не був заявлений до суду, у розмірі 55766,02 грн та виник з причини несплати грошових зобов`язань, нарахованих платником самостійно. Відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства зазначена сума сплачена не була. 
При цьому, адміністративним судом встановлено, що заборгованість виникла на підставі самостійно визначених, але не сплачених в добровільному порядку зобов`язань згідно з податковою декларацією з плати за землю №7604014 від 03.02.2022.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14.01.2026 по справі №200/8776/25 адміністративний позов Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області до Фізичної особи-підприємця Гонтаря В.М. про стягнення податкового боргу – задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача до бюджету податковий борг в розмірі 55766,02 грн, а саме: за орендну плату з фізичних осіб (код класифікації доходів бюджету 18010900) у розмірі 55766,02 грн.
Проте, предметом розгляду адміністративної справи №200/8776/25 було стягнення податкового боргу з орендної плати за землю з фізичної особи-підприємця, а предметом розгляду господарської справи №905/1250/25 є стягнення з відповідача боргу з орендної плати за договором оренди. При цьому, у рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 14.01.2026 по справі №200/8776/25 не містяться будь - які посилання на виникнення податкового боргу саме із зобов`язань по договорам оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 1413200000:01:058:0180 та 1413200000:25:000:0133. 
Крім того, до додаткових пояснень №28/01/2026 від 09.02.2026 відповідачем, в підтвердження викладених ним обставин, не було додано податкову декларацію з плати за землю №7604014 від 03.02.2022.
Таким чином, у суду відсутня можливість встановити чи були предметом розгляду в адміністративному суді у справі №200/8776/25 земельні ділянки з кадастровими номерами 1413200000:01:058:0180 та 1413200000:25:000:0133. Відтак, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.01.2026 по справі №200/8776/25 не може бути враховане під час розгляду господарської справи №905/1250/25.

Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 2422,40 грн підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.
Одночасно, виходячи з того, що за подання розглядуваного позову позивач сплатив судовий збір у більшому розмірі ніж передбачено діючим законодавством (без урахування коефіцієнту пониження 0,8 за подання позову в електронній формі), вказана особа не позбавлена права та можливості звернутись до суду з клопотанням про повернення судового збору у переплаченому розмірі 605,60 грн на підставі ст.7 Закону України «Про судовий збір». 

Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.129 Господарського процесуального кодексу України).
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (ч.ч.1-3 ст.124 Господарського процесуального кодексу України).
Положеннями ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У відзиві б/н від 29.12.2025 відповідач просив стягнути з позивача витрати на правничу допомогу, які він поніс у зв`язку з розглядом справи у сумі 10000 грн. 
При цьому, в клопотанні від 08.01.2026 позивач просив відмовити відповідачу у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, але у разі прийняття рішення про стягнення – зменшити заявлений розмір витрат з урахуванням принципів розумності та пропорційності. Позивач зазначав, що заявлений до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000 грн є явно завищеним, неспівмірним зі складністю справи, обсягом фактично виконаних робіт та витраченим часом, у зв`язку з чим не підлягає відшкодуванню за рахунок позивача.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас, за змістом ч.4 ст.126 вказаного кодексу розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5, 6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).
У розумінні положень ч.ч.5, 6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20).
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим, у ч.5 ст.129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до ч.5 ст.129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку, дії, бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями ч.ч.6, 7, 9 ст.129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5, 6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч.5-7, 9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись ч.ч.5-7, 9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постановах Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
Одночасно, за змістом ч.3 ст.237 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення представництва є договір.
В силу норм ч.1 ст.627 вказаного кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Так, за змістом ст.1 вказаного закону договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п.28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; п.19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).
Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст.627 Цивільного кодексу України (п.128 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Вказані форми оплати відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч.1 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (п.134 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у п.5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, п.135 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
Водночас, стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.01.2023 у справі №910/7032/17).

Надаючи оцінку доказам, які наявні у матеріалах справи на підтвердження понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає про наступне:
Відповідно до п.1.1 договору про надання правничої допомоги №15/12/2025 від 15.12.2025 клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту у Господарському суді Донецької області по справі №905/1250/25 за позовом Покровської міської ради Донецької області до фізичної особи-підприємця Гонтаря Валентина Миколайовича про стягнення заборгованості за оренду земельної ділянки.
У п.4.3 договору про надання правничої допомоги №15/12/2025 від 15.12.2025 сторонами, а саме адвокатом Ільющенком Юрієм Анатолійовичем (адвокат) та Фізичною особою-підприємцем Гонтарем Валентином Миколайовичем (клієнт), погоджено, що гонорар адвокату за ведення справи №905/1250/25 у Господарському суді Донецької області складає 10000 грн.
До матеріалів справи додано акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги №15/12/2025 від 15.12.2025, за змістом якого сторони погодили, що клієнт здійснив перевірку виконаної адвокатом роботи та підтвердив, що вона виконана належним чином відповідно до умов договору. Перелік виконаних робіт: 
- надано консультації з питань щодо предмету позову;
- здійснено пошук нормативно-правових актів та збір доказів для звернення до суду;
- підготовлено відзив на позовну заяву Покровської міської ради Донецької області до Фізичної особи-підприємця Гонтаря Валентина Миколайовича про стягнення заборгованості за оренду земельної ділянки;
- надано консультації щодо засвідчення документів та подання позову до суду.
Також, до матеріалів справи, зокрема, додано платіжну інструкцію №2PL867905 від 15.12.2025 на суму 10000 грн в підтвердження оплати відповідачем отриманих від адвоката послуг за договором про надання правничої допомоги №15/12/2025 від 15.12.2025.
Як вбачається з аналізу судової практики Верховного Суду (постанови Касаційного господарського суду Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №910/15944/17, від 19.02.2019 у справі №917/1071/18), якщо суд при вирішенні клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу), визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, зазначені витрати не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру, а також що їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу.
Як свідчать матеріали справи, цей спір відноситься до категорії справ незначної складності, отже підготовка відзиву та заяви по цій справі не потребувала значних витрат часу, великого обсягу юридичної і технічної роботи, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин після відкриття провадження у справі не змінювалося, доказів на підтвердження ступеня складності справи, вирішення нових правових питань суду не надано.
Враховуючи вищезазначене, з огляду на положення ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України, беручи до уваги співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, зважаючи на викладені у заяві заперечення позивача, суд дійшов висновку, що заявлені відповідачем витрати на оплату послуг адвоката є неспівмірними з сумою позову та не відповідають складності цієї справи, внаслідок чого, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають відшкодуванню відповідачу за рахунок позивача витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 3000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 129, 210, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гонтаря Валентина Миколайовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Покровської міської ради Донецької області (85300, Донецька область, м.Покровськ, пл.Незалежності, 11, код ЄДРПОУ 04052933) заборгованість за оренду земельних ділянок комунальної власності з кадастровими номерами 1413200000:01:058:0180, 1413200000:25:000:0133, розташованими у м.Покровськ Донецької області, у розмірі 89116,79 грн, а також судовий збір в сумі 1282,32 грн.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.

Стягнути з Покровської міської ради Донецької області (85300, Донецька область, м.Покровськ, пл.Незалежності, 11, код ЄДРПОУ 04052933) на користь Фізичної особи-підприємця Гонтаря Валентина Миколайовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення складено 20.03.2026.

Повний текст рішення складено 25.03.2026.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.О.Паляниця