Справа № 950/3392/25
Номер провадження 2/950/195/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2026 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - Стеценка В. А., 
за участю секретаря – Радковської О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом до відповідачки, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.07.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2131598.
08.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині - ТОВ «Свеа Фінанс») укладено договір факторингу № 1-08022022, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 2131598 від 13.07.2021 року в сумі 28 208 грн. 00 коп. перейшло до ТОВ «Свеа Фінанс».
Відповідачка не виконала свого обов`язку та не повернула наданий їй кредит у строки, передбачені кредитним договором, тому представник позивача звернувся до суду та просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 2131598 від 13.07.2021 року, яка склалася на 08.02.2022 року в сумі 28 208 грн. 00 коп., до якої входять: заборгованість за сумою кредиту – 8 600 грн., заборгованість за відсотками – 19 608 грн. та судові витрати по справі.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в наданій суду заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.
Відповідачка та її представник у судове засідання теж не з`явилася, представник в наданому суду відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив частково, мотивуючи це тим, зокрема, що кредитний договір № 2131598 був укладений без дотримання передбаченої законодавством письмової форми, а до сплати підлягають проценти в розмірі 4 902,00 грн. (в межах строку кредитування, вказаного в договорі, оскільки в матеріалах справи відсутні докази продовження даного строку).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
З кредитного договору, таблиці, паспорту споживчого кредиту, правил, листа (а.с. 7-22, 26), досліджених в судовому засіданні, вбачається, що 13.07.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2131598, згідно якого їй було надано кредит в сумі 8 600 грн. 00 коп. строком до 12.08.2021 року зі сплатою процентів за загальною процентною ставкою в сумі 4 902,00 грнта узгоджено графік погашення заборгованості.
З розрахунку,договору, реєстру, платіжної інструкції (а.с. 23-25, 27-32), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 08.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині - ТОВ «Свеа Фінанс») укладено договір факторингу № 1-08022022, відповідно до якого до ТОВ «Свеа Фінанс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 2131598 від 13.07.2021 року в сумі 28 208 грн. 00 коп. яка склалася на 08.02.2022 року в сумі 28 208 грн. 00 коп., до якої входять: заборгованість за сумою кредиту – 8 600 грн., заборгованість за відсотками – 19 608 грн.
З рішення, наказу, статуту, виписки (а.с. 33-43), досліджених в судовому засіданні вбачається, що ТОВ «Свеа Фінанс» є юридичною особою, основним видом діяльності якого є надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення).
З платіжної інструкції (а.с. 49), дослідженої в судовому засіданні, вбачається, що при поданні позовної заяви до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2 422 грн. 40 коп.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований, між сторонами склалися цивільні правовідносини, позовні вимоги пов`язані з спорами, що виникають із кредитних договорів і підлягають до задоволення частково, так як в судовому засіданні було встановлено, що 13.07.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2131598, згідно якого їй було надано кредит в сумі 8 600 грн. 00 коп. строком до 12.08.2021 року зі сплатою процентів за загальною процентною ставкою в сумі 4 902,00 грн.та узгоджено графік погашення заборгованості.
Відповідачка не виконала свого обов`язку та не повернула наданий їй кредит у строки, передбачені кредитним договором.
08.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині - ТОВ «Свеа Фінанс») укладено договір факторингу № 1-08022022, відповідно до якого до ТОВ «Свеа Фінанс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 2131598 від 13.07.2021 року в сумі 28 208 грн. 00 коп. яка склалася на 08.02.2022 року в сумі 28 208 грн. 00 коп., до якої входять: заборгованість за сумою кредиту – 8 600 грн., заборгованість за відсотками – 19608 грн.
Вказані обставини були встановлені з пояснень сторін і матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні. 
Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно до ст. 81 ЦПК України, - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно до ст. 207 ЦК України, - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Згідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно до с. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Згідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Згідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно до ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти
Згідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно до ч. 4 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Згідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно до ч. 8, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно до ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію").
Згідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайт інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Суд бере до уваги, що згідно з вимогами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні представником позивача було доведено, що13.07.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2131598, згідно якого їй було надано кредит в сумі 8 600 грн. 00 коп. строком до 12.08.2021 року зі сплатою процентів за загальною процентною ставкою в сумі 4 902,00 грн.та узгоджено графік погашення заборгованості.
Відповідачка не виконала свого обов`язку та не повернула наданий їй кредит у строки, передбачені кредитним договором.
судовому засіданні вбачається, що 08.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині - ТОВ «Свеа Фінанс») укладено договір факторингу № 1-08022022, відповідно до якого до ТОВ «Свеа Фінанс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 2131598 від 13.07.2021 року в сумі 28 208 грн. 00 коп. яка склалася на 08.02.2022 року в сумі 28 208 грн. 00 коп., до якої входять: заборгованість за сумою кредиту – 8 600 грн., заборгованість за відсотками – 19 608 грн.
Вказані обставини були встановлені з матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні (а.с. 7-43). 
При цьому, суд бере до уваги, що договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а під час виконання цього договору ОСОБА_1 отримала кредитні кошти.
Тому суд не може взяти до уваги доводи представника відповідачки в тій частині, що кредитний договір № № 2131598 був укладений без дотримання передбаченої законодавством письмової форми.
Разом з тим, суд враховує, що кредитний договір укладено 13.07.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 на строк до 12.08.2021 року і він передбачав надання кредиту в сумі 8 600 грн. 00 коп. та сплату відсотків за користування кредитом в розмірі 4 902 грн. (а.с. 14). Інші відсотки за користування кредитом крім суми розміром 4 902 грн. нараховані поза межами погодженого сторонами строку, на який надано кредит.
Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості тілом кредиту – 8 600 грн. та за відсотками в розмірі 4 902 грн., що разом становить 13 502,00 грн., а в задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити.
Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним відшкодувати позивачці сплачений нею судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі вище наведеного, керуючись ст.ст. 2-5, 12, 76-81, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 203, 205, 207, 215, 526, 536, 626, 628, 638, 639, 1047 - 1049, 1054, 1055 ЦК України; ст.ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 1 Закону України «Про електронно цифровий підпис», ст.ст. 1, 8, 12 Закону України «Про споживче кредитування»;

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовільнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, будинок 8) заборгованість за Договором № 2131598 від 13.07.2021 року у розмірі 13 502,00 грн. та сплачений судовий збір в сумі 1 159,87грн. ;
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Повне рішення складено 10.04.2026 року.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя         Володимир СТЕЦЕНКО