ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
21 квітня 2026 року
м. Харків
справа № 644/5964/24
провадження № 22-ц/818/2271/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.,
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря: Шнайдер Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини з одним із батьків, а також за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, – про визначення місця проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з їх батьком за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2025 року, постановлене під головуванням судді Агапова Р.О., - 
в с т а н о в и в:
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в якому, з урахуванням уточнень просила визначити місце проживання сина ОСОБА_3 та доньок, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з матір`ю, ОСОБА_1 . 
У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з їх батьком. 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 . У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 211,20 грн. на відшкодування витрат по оплаті судового збору. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 36 800,00 грн. на відшкодування витрат по оплаті правничої допомоги.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_2 задовольнити, витрати по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу покласти на ОСОБА_1 . 
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не враховано, що позивачка не має самостійного доходу та покладається виключно на аліменти від відповідача, які він сплачує. Крім того, зазначає, що судом першої інстанції помилково стягнуто витрати на професійну правничу допомогу з нього на користь позивача, оскільки у позові та заяві про збільшення позовних вимог представник позивача просив вказані витрати покласти на позивача. 
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що дослідженими судом доказами підтверджено, що на момент винесення судом рішення, діти тривалий час проживають разом з ОСОБА_1 , за місцем проживання забезпечено догляд та належні умови життя дітей, вони забезпечені всіма необхідними речами та іграшками. Також з досліджених доказів вбачається, що мати піклується про дітей та займається їх вихованням.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що 12.08.2017 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . 
Під час шлюбу у подружжя народились діти – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2024 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 17.07.2024 року, з моменту подачі позову, до 03.11.2024 року включно, до подачі заяви про збільшення позовних вимог. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з 17.07.2024 року, з моменту подачі позову, до 03.11.2024 року включно, до подачі заяви про збільшення позовних вимог. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в розмірі 1/2 частки усіх видів його заробітку(доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 04.11.2024 року, з моменту подачі заяви про збільшення позовних вимог, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Позивачка за первісним позовом є власником частини квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно №399835991.
Згідно витягу з реєстру Харківської територіальної громади №202/007435631 від 25.06.2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За тією ж адресою зареєстрована та фактично проживає ОСОБА_1 . ОСОБА_4 станом на 25.06.2024 року адреси місця реєстрації не має.
Відповідно до довідки № 01-10/80 від 16.07.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зарахована до закладу 14.05.2024 року (наказ від 14.05.2024 року №13), є вихованкою групи № 1 Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (Ясла-Садок) № 122 Харківської міської ради» та на теперішній час отримує освітні послуги через матір ОСОБА_1 у режимі онлайн. 
Відповідно до довідки № 01-10/81 від 16.07.2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахований до закладу 16.08.2021 року (наказ від 16.08.2021 року № 30), є вихованцем групи № 2 Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (Ясла-Садок) № 122 Харківської міської ради» та на теперішній час отримує освітні послуги через матір ОСОБА_1 у режимі онлайн.
Відповідно до довідки № 01-10/83 від 16.07.2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримує освітні послуги Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (Ясла-Садок) № 122 Харківської міської ради» в режимі онлайн.
Згідно листа-відповіді № 01-10/84 Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (Ясла- Садок) № 122 Харківської міської ради», ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку у дитячому садку з 16.08.2021 року по теперішній час. Дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває на обліку у дитячому садку з 14.05.2024 року по теперішній час.
Для зарахування у КЗ «ДНЗ № 122» дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 документи батьки надавали разом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , для зарахування дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , документи надавала матір ОСОБА_1 . ОСОБА_1 активно приймає участь у житті групи. Разом з дітьми відвідує усі заходи (консультації, бесіди, заняття, розваги тощо) у режимі онлайн. Стосовно участі батька ОСОБА_2 у заходах (режим онлайн) протягом певного часу, з 2022 по 2024 роки, участь не брав.
Відповідно до довідки № 10 від 12.07.2024 року Адміністрація Громадської організації «Федерація Національна Танцювальна Ліга України» підтверджує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дійсним членом Громадської організації «Федерація Національна Танцювальна Ліга України» та займається спортивними танцями з вересня 2023 року по теперішній час. Членські внески у Федерацію та внески за участь у заходах за власний кошт сплачує мати, ОСОБА_1 . Мати відповідально ставиться до спортивного та культурного розвиту своєї дитини, особисто приводила свого сина на усі події та була безперервно поруч під час них, граючись та займаючись з молодшою дитиною, ОСОБА_4 . ОСОБА_3 регулярно відвідує тренування та індивідуальні заняття (за постійним графіком двічі на тиждень).
Згідно відповіді Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня №24» Харківської міської ради від 27.09.2024 року №483/0/590-24 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувають під наглядом комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня №24» Харківської міської ради. Згідно форм 112/о “Історія розвитку дитини”, в умовах комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня №24» Харківської міської ради, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було проведено по одному щепленню. Згоду на проведення щеплень (форма первинної облікової документації № 063-2/о “Інформована згода та оцінка стану здоров`я особи або дитини одним з батьків або іншим законним представником дитини на проведення щеплення або туберкулінодіагностики”) надавала мати ОСОБА_1 .
Згідно листа директора Футзального клубу «Тигри» від 13.09.2024 ОСОБА_3 , у квітні 2024 зараховано до спортивної секції з футболу, де він вважається дійсним членом по теперішній час. За тренування (та інші витрати, що стосуються секції) сплачує мати дитини ОСОБА_1 . На заняття приводить та забирає особисто, майже завжди з молодшою дитиною ОСОБА_4 . ОСОБА_3 не запізнюється на тренування, регулярно їх відвідує, про пропуски попереджає завчасно. Мати відповідальна ставиться до спортивного розвитку дитини, дослухається до порад тренера, чим сприяє гармонійному та перспективному шляху до успіху ОСОБА_11 в рамках футбольного клубу.
Згідно відповіді Управління Превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Харківській області від 30.09.2024 №68аз/119-20/01-2024 згідно даних ІКС ІПНП ОСОБА_1 три рази зверталась до Національної поліції України з приводу конфлікту зі своїм чоловіком ОСОБА_6 .
Згідно копії листа-реєстрації батьків на батьківській зустрічі здобувачів освіти 1-А класу Харківського ліцею №10 Харківської міської ради 28.08.2024 ОСОБА_1 приймала участь у вказаній зустрічі. Також, ОСОБА_1 28.08.2024 року отримала підручники у кількості 4 од., що підтверджується відомістю щодо видачі підручників здобувачам освіти 1-А класу Харківського ліцею №10 Харківської міської на 2024/2025 н.р.
Як вбачається з витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно №387657512 від 20.07.2024 ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_3 . 
З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 1 кварталу 2023 по 4 квартал 2024 ОСОБА_2 отримав дохід від юридичної особи «Представництво «Оракл Сентрал Юроп Сервіс Б.В.» у сумі 657 319,38 грн.
Як вбачається з виписки по особовому рахунку ОСОБА_2 , останній протягом періоду березень 2022 – серпень 2024 здійснював регулярні перекази грошових коштів на рахунок ОСОБА_1 . Загальна сума переказаних коштів за вказаний період становить 514 624,71грн.
Згідно відповіді на запит на отримання інформації ФОП ОСОБА_12 від 27.08.2024 ОСОБА_3 відвідував заняття у футбольному клубі «Футбік» у період з 19.09.2020 року по 30.04.2024 року. ОСОБА_3 на заняття з футболу до футбольного клубу «Футбік» приводили батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_1 . Батько ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , приймав активну участь на заняттях з футболу разом з сином ОСОБА_3 та допомагав сину навчатися футболу. Батько ОСОБА_2 підтримував сина ОСОБА_3 у навчанні футболу, радів досягненням сина. У тренерів футбольного клубу «Футбік» склалося позитивне враження про стосунки між батьком ОСОБА_6 і дитиною ОСОБА_3 , стосунки між батьком ОСОБА_6 і дитиною ОСОБА_3 були гарними. Оплату абонементів дитини ОСОБА_3 здійснювали і батько, і мати ОСОБА_3 .
Згідно характеристики Hugs Canada (Helping Ukraine Grassroots Support Canada), наданої ОСОБА_2 , ОСОБА_2 співпрацює з організацією «H.U.G.S. Canada» на волонтерських засадах із початку її функціонування на Харківщині - вересень 2022 рік. За цей час, разом із командою особисто або опосередковано, ОСОБА_2 прийняв участь у багатьох місіях організації (гуманітарна допомога вздовж всієї лінії фронту в Україні, включно із де-окупованими територіями Харківщини та Херсонщини), зарекомендував себе як надійна людина, здібний організатор, відповідальний виконавець та вмілий посередник у вирішенні складних питань.
З 14.05.2024 року по теперішній час, завдяки своїм соціальним навичкам та лідерським якостям, ОСОБА_2 обіймає посаду віце-президента в українському представництві організації «HUGS CANADA UKRAINE» (Юридичнаособа ОБІЙМИ КАНАДА УКРАЇНА (ДОПОМОГА УКРАЇНІ ГРОМАДСЬКА ПІДТРИМКА КАНАДИ), код СДРПОУ 45454198). Даний факт підтверджується статутною документацією організації, а також посвідченням волонтера №0038 оформленим на ім`я ОСОБА_13 . За час функціонування організації, ОСОБА_2 неодноразово приїжджав на місце постійної дислокації організації разом зі своїм сином ОСОБА_3 , а також знайомив частину команди зі своєю донькою, ОСОБА_4 . У команди організації склалося приємне враження про відносини ОСОБА_2 зі своїми дітьми, батько всіляко підтримує та заохочує своїх дітей. Діти, у свою чергу, тепло та чуйно відносяться до батька, ОСОБА_2 , відчувається що батько є для них авторитетом. Син, ОСОБА_3 , не дивлячись на свій юний вік, володіє початковими знаннями англійської мови, здатен привітатися та підтримати розмову іноземною мовою на рівні дитини дошкільного віку.
Згідно характеристики Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вчений» №31 від 04.09.2024, наданої ОСОБА_2 , за час проживання, у співмешканців ОСББ «ВЧЕНИЙ» склалося позитивне враження про ОСОБА_2 , як про порядного сім`янина, чуйного батька, доброго сусіда. ОСОБА_2 приймає посильну участь в житті ОСББ «Вчений», боргів по квартирній платі не має, має дружні стосунки з сусідами та взаємодіє на засадах поваги.
ОСОБА_2 неодноразово був помічений за спільними заняттями у дворі будинку ОСББ «Вчений» разом зі своїми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Батько активно проводить час із ними, грається та заохочує до пізнання навколишнього світу. Судячи з відносин ОСОБА_2 зі своїми дітьми, складається стійке враження що батько користується авторитетом у х дітей.
Згідно листа ТОВ «Небозвід» №115 від 20.08.2024 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 була на прийомі у лікарів-педіатрів 17.02.2022 та 13.02.2023. Фіксація інформації про особу, що здійснювала оплати та супровід ОСОБА_4 у ТОВ “Небозвід” не передбачена правилами внутрішнього документообігу. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідував лікарів - педіатрів у медичному центрі «Небозвід» з 29.09.2018 по 30.08.2021. Фіксація інформації про особу, що здійснювала оплати провід ОСОБА_3 у ТОВ “Небозвід” не передбачена правилами внутрішнього документообігу, та послуг медичного центру ТОВ «Небозвід» здійснювалась згідно полісу страхування 505-1- Ж «Уніка».
Згідно довідки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вчений» №209 від 16.08.2024 з жовтня 2021 року ОСОБА_2 по теперішній час фактично мешкає за адресою АДРЕСА_4 зі своєю родиною: жінка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно відповіді Управління Превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Харківській області від 05.11.2024 №81/аз/119-20/01-2024 року, 09.09.2024 громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 звертався до ВП № 1 (Основянський) Харківського районного відділу поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області з приводу конфлікту з громадянкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказане звернення у встановленому порядку зареєстровано в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» ВП № 1 Харківського районного відділу поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області за№ 10247 від 09.09.2024. за результатами розгляду, якого було прийнято рішення, але управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Харківській області не є розпорядником вказаної інформації. 
Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», саном на 13.01.2025 літус ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_6 є особою, стосовно якої: 1) відомості про притягнення до кримінальної відповідальності відсутні; 2) відомості про наявність незнятої чи непогашеної судимості відсутні; 3) відомості про розшук відсутні.
З висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 30.01.2025 року №91, вбачається, що орган опіки та піклування вважає доцільним визначення місця проживання малолітніх, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із матір`ю, ОСОБА_1 .
Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилалась на те, що 12 серпня 2017 року між ОСОБА_15 та ОСОБА_6 укладено шлюб, зареєстрований Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, (актовий запис № 2860). Під час шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_7 народився син ОСОБА_3 , де батьком зазначений ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_1 , про що 04 вересня 2018 року зроблено актовий запис № 4094. Також під час шлюбу у подружжя, ІНФОРМАЦІЯ_8 народилася дочка ОСОБА_4 , де батьком зазначений відповідач, а матір`ю позивач, про що 18 грудня 2021 року зроблено актовий запис № 3672. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 . Та народилась ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спочатку сімейне життя позивача та відповідача складалося добре, але фактично останні півроку відповідач майже не допомагає утримувати спільних дітей внаслідок його постійної зайнятості на роботі та його волонтерській діяльності. Також, позивачка окрім старшого сина ОСОБА_3 , постійно доглядає за молодшими доньками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і до досягнення трьох років не має змоги працювати найманим працівником. При цьому Відповідач працює і має можливість надавати допомогу на утримання дружини.Вказує, що між нею та дітьми склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дітей, їх повноцінному світосприйманню життя оточуючих людей. На теперішній час діти здорові, оскільки мати з дітьми проводить наполегливу роботу щодо її розвитку.Отже, виходячи з викладених обставин позивач виконує усі обов`язки з організації домашнього побуту, самостійно займається розвитком дітей, їх освітою та фізичному вихованню дітей, внаслідок чого створює гідні умови для проживання, виховання та розвитку своїх дітей. Вказує, що на теперішній час відсутня згода щодо того, з ким із них будуть проживати діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стало підставою для звернення з вказаним позовом. 
Як на підставу зустрічних позовних вимог, ОСОБА_2 посилався на те, що він має постійний дохід та фінансово забезпечує своїх дітей та дружину всім необхідним, а також постійно надсилає відповідачу грошові кошти на її особистий рахунок для забезпечення її потреб. Тобто, фінансовий розвиток родини, за який відповідає єдиний член родини – позивач, не зводиться тільки до звичайних побутових покупок, таких як одяг для дітей, продуктів, ліків для всіх членів родини, оплату розвитку дітей, оплату витрат на красу та здоров`я відповідача та інше. Позивач прикладає багато зусиль для задоволення потреб власної родини і забезпечує її ще й базовими потребами, такими як якісним житлом, транспортним засобом та коштовними мандрівками Світом. 21 жовтня 2021 року позивач придбав для своєї сім`ї 3-кімнатну квартиру, в тому ж будинку, в якому оплачував орендовану квартиру в якій жила родина. Окрім фінансового забезпечення родини, позивач приймає активну участь у вихованні дітей, у їх спортивному та духовному розвитку та є дуже люблячим та турботливим батьком своїх Дітей. 
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Статтею 141 СК України передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.
Частина 2, 3 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У п. 1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).
У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
При цьому під забороною розлучення дитини з своєю матір`ю в контексті Декларація прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі матері прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією.
01 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини (ЄСПЛ) було ухвалено рішення у справі «М.С. проти України», яке набуде статусу остаточного відповідно до порядку, передбаченого пунктом 2 статті 44 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, в якому ЄСПЛ констатував порушення Україною права заявника, гарантованого статтею 8 «Право на повагу до приватного і сімейного життя» Конвенції, у зв`язку з рішеннями національних судів про визначення місця проживання дитини заявника та зазначив, що під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин, що в свою чергу узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги.
Судом встановлено, що 12.08.2017 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено шлюб. 
Під час шлюбу у подружжя народились діти – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що діти проживають разом з матір`ю.
За адресою мешкання ОСОБА_1 та дітей,   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_16 и ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та   ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 створені належні умови для проживання та розвитку.
ОСОБА_6 не надано належних та достатніх доказів того, що проживання дітей разом з матір`ю суперечитиме інтересам дітей та мати негативно впливає на них.
У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) викладено правовий висновок про те, що Декларація прав дитини не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону України «Про міжнародні договори України», а також не містить положень щодо набрання нею чинності.
У зв`язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. Разом з тим, положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.
Рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.
Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо.
Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.
Таким чином, при вирішенні таких спорів доцільно та правильно керуватися виключно інтересами дитини, судам передусім потрібно впевнитися, що саме той з батьків, на чию користь буде прийнято рішення, створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Відповідачем за первісним позовом визнано позов в частині визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з її матір`ю та не заперечує проти його задоволення.
Суд першої інстанції, враховуючи передусім інтереси дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійшов обґрунтованого висновку про те, що комфортне проживання та належне виховання дітей буде забезпечено у разі їх проживання разом із матір`ю.
Визначення місця проживання дітей разом із матір`ю - не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дітьми та не обмежує його у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки батько дітей у разі визначення місця проживання останніх з матір`ю - не обмежений у своєму праві на спілкування з дітьми, прояву турботи відносно них та участі у їх вихованні.
Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції помилково стягнуто витрати на професійну правничу допомогу з нього на користь позивача, оскільки у позові та заяві про збільшення позовних вимог представник позивача просив вказані витрати покласти на позивача колегією суддів не приймається з огляду на таке. 
Відповідно до ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
На підтвердження факту надання правової допомоги позивачем надано договір про надання правової допомоги №10-07/24 від 02.07.2024 року; додаткову угоду №2 від 29.07.2024 року до договору №10-07/24; акт приймання-передачі виконаних робіт/послуг із надання правової допомоги із детальним описом робіт/послуг, виконаних робіт станом на 04.07.2025 року на загальну суму 36 800,00 грн.
Матеріали справи не містять заяви ОСОБА_2 про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. 
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 36800,00 грн. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий:         О.В. Маміна

Судді:           Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова