ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/7404/21	Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л. 	
Провадження № 22-ц/817/250/26 	Доповідач - Хома М.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючої Хома М.В. 
суддів    Костів О. З., Храпак Н. М., 
секретаря  Гичко К.С. 
з участю  представника ОСОБА_1 -    адвоката Бабія Н.І.,
представника ОСОБА_2 - 
адвоката Сампари Н.М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Сампара Надія Миронівна на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 грудня 2025 року, постановлену суддею Дзюбичем В.Л. у справі №607/7404/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення частки у майні, що знаходиться в спільній частковій власності,-

ВСТАНОВИВ:

11 листопада 2025 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Бабія Н.І. звернулась в суд із заявою про видачу дубліката виконавчого листа.
В обґрунтування заяви вказувала, що на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 лютого 2023 року вказаним судом 22 травня 2023 року було видано виконавчий лист, який до примусового виконання не пред`являвся. При переїзді в інше житло у 2024 році ОСОБА_1 виявила втрату двох документів, в тому числі і виконавчого листа.
Оскільки відповідач рішення суду в добровільному порядку не виконує, а позивач у зв`язку із втратою виконавчого листа не може скористатися своїм правом на отримання компенсації вартості 1/8 частки спірного майна, просила видати дублікат втраченого виконавчого листа №607/7404/21, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області. 
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 грудня 2025 року заяву про видачу дубліката виконавчого листа - задоволено. Видано дублікат виконавчого листа №607/7404/21, який видано 22.05.2023 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за 1/8 частку у праві спільної часткової власності на автомобіль КІА Sportage, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2 у розмірі 60 562,50 грн.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - адвокат Сампара Н.М. просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити у видачі дублікату виконавчого листа.
В обґрунтування вказує, що суд першої інстанції зробив передчасні та необґрунтовані висновки. Ухвалу суду першої інстанції вважає незаконною, оскільки заявником не доведено факту втрати виконавчого листа, що є єдиною підставою для видачі його дубліката. Надані пояснення щодо зміни місця проживання не підтверджують обставин втрати документа належними та допустимими доказами.
Крім того, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, розглянувши заяву без вирішення клопотання про відкладення розгляду справи та без надання стороні можливості ознайомитися з витребуваними доказами, що порушує принцип змагальності сторін.
Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції. 
Заслухавши пояснення представника представника ОСОБА_2 - адвоката Сампари Н.М., яка підтримала доводи апеляційної скарги, представника ОСОБА_1 - адвоката Бабія Н.І., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 23 лютого 2023 року у справі № 607/7404/21 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 . Грошову компенсацію за 1/8 частку у праві спільної часткової власності на автомобіль КІА Sportage, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2 у розмірі 60 562,50 грн. Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 1/8 частку у праві спільної часткової власності на автомобіль КІА Sportage, 2016 року випуску.
На виконання вказаного судового рішення Тернопільським міськрайонним судом було видано виконавчий лист, який 23 травня 2023 року отримав представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , що підтверджується заявою про видачу виконавчого листа від 12 квітня 2023 року та відміткою про отримання.
Виконавчий лист Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/7404/21 на виконанні не перебуває і не перебував, що підтверджується відповіддю Тернопільського відділу ДВС Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України №170485 від 07 листопада 2025 року, листом приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелих А.І. №39663 від 19 грудня 2025 року.
Аналізуючи викладені обставини та враховуючи, що строк пред”явлення виконавчого листа до виконання не пропущено, з метою захисту інтересів стягувача суд першої інстанції вважав за необхідне задовольнити вимоги заяви щодо видачі дубліката виконавчого листа.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, враховуючи наступне.
Відповідно до частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою,- і за її межами.
Можливість направлення до ДВС виконавчого документа - це не лише обов`язковість вимог закону та право стягувача, а й ще гарантія своєчасного, повного та реального виконання судового рішення.
Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.
У справі «Бурдов проти росії» від 7 травня 2002 року, Європейський суд з прав людини, вказав, що пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним.
Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їх справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухвалене будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду» .
У справі «Soerimg vs UK» від 07.07.1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і талий розвиток цінностей демократичного суспільства.
Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.
Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд. Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.
Таким чином, процес виконання судового рішення у цивільній справі необхідно розглядати як невід`ємну частину механізму судового захисту права в порядку цивільного судочинства оскільки мета цивільного судочинства, яка закріплена у ст. 1 ЦПК України в редакції 2004 року та у ст. 2 в редакції 2017 року (захист порушених,невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави) в повній мірі досягається лише в результаті виконання вимог судового рішення. Виконавче провадження є логічним продовженням судового розгляду та не може без нього існувати, як і сам судовий розгляд втрачає сенс без можливості звернення судового рішення до примусового виконання.
Провадження щодо примусового виконання судового рішення є проявом процесуального принципу обов`язковості судового рішення, без нього даний принцип перетворюється на просту декларацію.
Видача дубліката виконавчого листа жодним чином не порушує права відповідачів та не покладає на них якихось додаткових зобов`язань, крім визнаних рішенням суду.
Як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, № 15729/07, від 05.07.2012, пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.
Враховуючи те, що виконавчий лист Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/7404/21 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів на примусовому виконанні не перебуває та не перебував, а також те, що станом на 11 листопада 2025 року - дату звернення з заявою про отримання дубліката виконавчого листа строк його пред”явлення до виконання не закінчився, тому в розумінні п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України були всі законні підстави для видачі його дубліката.
Враховуючи викладене, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно невідповідності висновків суду п.17.4 Перехідних положень ЦПК України, оскільки дублікат виконавчого листа видано в строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, та не покладає на відповідача додаткових обов`язків, окрім виконання судового рішення, яке набрало законної сили і підлягає виконанню.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд вирішив питання щодо видачі виконавчого листа, не вирішивши клопотання боржника про відкладення розгляду справи, колегія суддів оцінює критично, оскільки як вбачається з протоколу судового засідання від 22.12.2025 року, суд оголосив про надходження відповіді, з”ясував думку представника заявника щодо можливості розгляду справи за відсутності інших учасників та ухвалив продовжувати розгляд справи. Відсутність в ухвалі згадки про клопотання не свідчить про його нерозгляд. 
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності витребуваних матеріалів у системі «Електронний суд» колегія суддів відхиляє, оскільки відповідь приватного виконавця Мелиха А.І. була надана безпосередньо суду і вважається належним доказом з моменту її надходження до суду. Крім того, в протоколі судового засідання та в оскаржуваній ухвалі є посилання суду на вказаний лист, тому відсутні підстави вважати, що він на момент прийняття ухвали був відсутній в матеріалах справи. Відсутність документа в електронному кабінеті сторони не означає його відсутність у матеріалах справи.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що боржник була позбавлення можливості ознайомитися з листом приватного виконавця, колегія суддів оцінює критично, оскільки сторона відповідача не була позбавлена можливості подання заяви про ознайомлення з матеріалами справи. 
Крім того, лист приватного виконавця містить інформацію виключно про те, що виконавчий лист не перебуває і не перебував на виконанні, що не створює нових зобов`язань чи обтяжень для боржника, а лише підтверджує факт, необхідний для вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа.
Викладені в оскаржуваній ухвалі висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення першої інстанції - залишити без змін.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Сампара Надія Миронівна - залишити без задоволення.
Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 грудня 2025 року - залишити без змін.
Повний текст постанови складено 12 лютого 2026 року.

Головуюча        М.В. Хома 

Судді         О.З. Костів 

Н.М. Храпак