ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/178/26 Справа № 697/2394/25 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП	Головуючий у І інстанції Колісник Л. О.   Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року  м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участі захисника Біленчука С.М. (в режимі відеоконференції), розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Біленчука С.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23 грудня 2025 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

в с т а н о в и в :

Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 605,6 грн.
Як встановлено судом першої інстанції  ОСОБА_1 07.09.2025 о 00:05 год в м. Канів, в по вулиці Київська керував т.з. AUDI А4 р.н. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння пройшов на місці зупинки ТЗ із застосуванням DRAGER 6810 тест 3780 результат 2,33 проміле, а також проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння в Канівській БЛ, де результат позитивний, чим порушив п.2.9.а ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду, захисник Біленчук С.М. подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати, а справу закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що огляд ОСОБА_1 працівниками поліції проведено з порушенням вимог Інструкції.
Відеозапис наявний в матеріалах справи є неповним, оскільки на ньому не зафіксовано проведення огляду в медичному закладі.
З відеозапису вбачається, що в присутності ОСОБА_1 лікар висновок за результатами огляду на стан сп`яніння не складав та йому не оголошував. Копію висновку ОСОБА_1 не отримував.
Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 працівниками поліції не було роз`яснено його права.
Також матеріали справи не містять доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 , а також його зупинку.
Поліцейським порушено інструкцію із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів, фото та відеозапису затвердженому наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018, що проявилося у тому, що працівники поліції під час здійснення патрулювання з метою фіксації руху автомобілів правопорушників не увімкнули стаціонарний відео-реєстратор в салоні службового автомобіля та не зафіксували момент проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_1 07.09.2025.

Заслухавши думку захисника Біленчука С.М., в режимі відеоконференції, який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно п. 2.9 а Правил дорожнього руху України (далі ПДР) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Порушення цих вимог тягне за собою адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Порядок проходження огляду водіїв на стан сп`яніння регламентується положеннями ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015.
Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.254-256 КУпАП.
Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.
Незважаючи на позицію захисника Біленчука С.М., викладену в апеляційній скарзі, про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 445935 від 07.09.2025, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, відповідно до якого ОСОБА_1 07.09.2025 о 00:05 год в м. Канів, по вулиці Київська керував т.з. AUDI А4 р.н. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`янінняпройшов на місці зупинки тз із застосуванням приладу DRAGER 6810, тест 3780 результат 2,33‰, а також проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння в Канівській БЛ, де результат позитивний, чим порушив п. 2.9 а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.09.2025, згідно якого проведеним оглядом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, 
- даними чеку до приладу Драгер від 07.09.2025 тест № 3780, згідно якого результат тесту 2,33‰; 
- даними акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода, порушення координації рухів, за допомогою приладу Драгер 6810, результат огляду – 2,33‰ ; 
- даними відеозапису до протоколу серії ЕПР1№ 445935 від 07.09.2025, на якому зафіксовано проведення огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, його незгоду з результатами такого огляду поліцейськими за допомогою спеціального технічного засобу та подальше доставлення ОСОБА_1 до медичного з метою проведення огляду лікарем.
Також на відеозаписі зафіксовано, як працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що в нього порушена координація рухів, наявний запах алкоголю з порожнини рота. ОСОБА_1 повідомив правникам поліції, що вранці вживав енергетичний напій Рево. 
Даним відеозаписом зафіксована поведінка ОСОБА_1 при спілкуванні з працівниками поліції. ОСОБА_1 неодноразово пропонував працівникам поліції вирішити питання за не притягнення його до відповідальності, зазначаючи «восьмерочка».
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
З відеозапису долученого до матеріалів справи вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведеного на місці зупинки транспортного засобу за добровільної згоди останнього відповідно до вимог ст. 266 КУпАП.
У протоколі про адміністративне правопорушення наявний підпис ОСОБА_2 , який свідчить про те, що йому були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Стосовно огляду ОСОБА_1 в медичному закладі, судом першої інстанції встановлено наступне.
До протоколу додано висновок щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07 вересня 2025 року, за змістом якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено о 00 годині 40 хвилин 07 вересня 2025 року.
Такі ж відомості щодо часу огляду водія (00 година 40 хвилин 07 вересня 2025 року) містить, наданий на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 25 від 07 вересня 2025 року.
Суд першої інстанції зауважив, що діагноз лікаря, який вноситься до акту медичного огляду і на підставі якого в подальшому лікарем видається висновок, ставиться лікарем не тільки на підставі результатів обстеження за допомогою технічного засобу, а він звертає увагу на клінічну картину, тобто на те, як водій себе поводить і на наявність ознак сп`яніння: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, почервоніння очей, сповільненість або навпаки підвищена жвавість, нечіткість при виконанні координаторних проб, ступінь порушення реакції та інші ознаки, які вказують на можливий стан сп`яніння.
Клінічні дані в поєднанні із результатом обстеження за допомогою технічного засобу дають можливість визначити, чи знаходиться людина в стані алкогольного сп`яніння.
За даними акта медичного огляду, лікар оцінив зовнішній вигляд ОСОБА_1 , його поведінку, стан свідомості, мовну здатність та вегетативно-судинні реакції (дихання, пульс, артеріальний тиск, стан зіниць), визначив стан рухової сфери, встановив відомості про останнє вживання алкоголю або наркотичних речовин чи лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тощо.
Під час огляду ОСОБА_1 встановлено, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до показників приладу ганоаналізатор «АлкоФор 405», показник вимірювання вмісту спирту у видихуваному повітрі становить 2,27 проміле, обстеження через 20 хв. не проводилось.
Заключний діагноз про те, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, був встановлений лікарем після оцінки всіх клінічних та технічних даних.
Право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду передбачене пунктом 14 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.
Відомостей про те, що ОСОБА_1 не погодився з результатами вказаного огляду та оскаржував ці результати в установленому законом порядку, в матеріалах справи немає.
При цьому, протокол та додані до нього матеріали не містять будь-яких інших пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, які б вказували на факт незгоди водія зі змістом протоколу та з результатами огляду.
Щодо твердження сторони захисту про те, що не було проведено повторне обстеження через 20 хвилин, суд першої інстанції зазначає наступне.
У пункті 18 додатку 3 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, - акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - міститься рядок для внесення інформації у випадку проведення повторного обстеження на стан сп`яніння з використанням технічних засобів для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі через 20 хвилин.
Разом з тим у Розділ ІІІ вказаної Інструкції «Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів» не містить обов`язкової вимоги для працівників медичного закладу проводити такий огляд повторно.
Окрім того, діагноз лікаря, який вноситься до акта медичного огляду і на підставі якого в подальшому лікарем видається висновок, ставиться не тільки на підставі результатів тестування, а лікар звертає увагу на клінічну картину, тобто на те, як водій себе поводить і на наявність ознак алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці та інші ознаки, які вказують на можливий стан сп`яніння.
ОСОБА_1 правомірно поставив під сумнів результати огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і скористався можливістю реалізувати, надане йому законом право, бути обстеженим в медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння, де лікарем, за результатами проведеного огляду, у водія було діагностовано стан алкогольного сп`яніння.
Судом першої інстанції не встановлено в діях працівників поліції та працівників медичного закладу порушення вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 та вимог КУпАП, а тому доводи сторони захисту в цій частині є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи, з таким висновком погоджується 
Що стосується твердження захисника щодо відсутності відеозапису огляду в медичному закладі, суд зазначає, що застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису обов`язковий при огляді на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, відеозапис проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі не передбачено законодавством.
Більш того, в даному випадку відеозапис не є єдиним доказом по справі, який оцінюється в сукупності з іншими доказами. Сумнівів щодо достовірності та допустимості відеозапис не викликає, оскільки на ньому відображено подію, що зафіксована у протоколі про адміністративне правопорушення. 
З переглянутих відеозаписів вбачаєтсья, що на них зафіксовані події відображені у хронологічнії послідовності. Відеозапис містить дані, які є необхідними та достатніми для встановлення усіх істотних обставин справи. Будь-яких підстав вважати, що відеозапис є неповним чи змонтованим з метою неправомірного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в апеляційного суду не має.
З огляду на викладене, підстави для визнання недопустимим доказом відеозаписів наявних в матеріалах справи в апеляційного суду відсутні, оскільки не було встановлено фундаментальних порушень прав і свобод ОСОБА_1 .
Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом не узгоджуються з даними зафіксованими на бодікамери поліцейських. 
Так, з відеозаписів вбачається, що після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння працівники поліції неодноразово наголошували ОСОБА_1 про необхідність виклику особи, яка має посвідчення водія, оскільки ОСОБА_1 відсторонений від права керувати транспортним засобом. ОСОБА_1 зазначив, що за кермувати автомобілем буде особа, яка перебуває в його автомобілі в якості пасажира, та яка має посвідчення водія.
Твердження апелянта про те, що в діях  ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він не керував автомобілем, є безпідставними та спросовуються поясненнями ОСОБА_1 та відеозаписом з бодікамер поліцейських, відповідно до яких протягом всього часу спілкування з полейськими як на місці зупинки транспортного засобу так і перебування в медичному закладі, останній не повідомляв, що він не керував транспортним засобом.
Матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.
Таким чином, доводи апеляційної скарги, не спростовують вину ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, тобто у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Інші доводи захисника і вказані ним недоліки, які є в матеріалах справи, сприймаються апеляційним судом, як несуттєві обставини, які не впливають на наявність складу адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_3 . Доказів, які б могли об`єктивно спростувати причетність ОСОБА_1 до вказаного правопорушення, стороною останнім не надано.
Будь яких порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції чи КУпАП, які б слугували підставою для скасування постанови місцевого суду, апеляційним судом не встановлено.
Тому вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена, його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно, а твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими.
Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст. 33 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова місцевого суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою, а підстави для її скасування та закриття провадження по справі - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП

п о с т а н о в и в:

Постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської областівід 23 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Біленчука С.М. в інтересах ОСОБА_1 – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В.Биба