ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року 
м. Київ

справа № 380/29246/23
адміністративне провадження № К/990/1533/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Білак М.В., 
суддів: Желєзного І.В., Мацедонської В.Е.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу
за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Трофімова Руслана Валерійовича 
на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року (головуючий суддя - Качмар В.Я., cудді: Гудим Л.Я., Кузьмич С.М.)
у справі № 380/29246/23 
за позовом ОСОБА_1 
до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону 
про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії.
I. ПРОЦЕДУРА
1. У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку позивачу грошової допомоги на оздоровлення, передбаченої статтею 10-1 та частиною третьою статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) за 2016, 2018 роки;
- зобов`язати ВМКЦ здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, передбаченої статтею 10-1 та частиною третьою статті 15 Закону № 2011-XII за 2016, 2018 роки з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення, з якого був обчислений розмір такої виплати, індексації грошового забезпечення, та провести виплату з урахуванням виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку позивачу матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2016, 2017 роки;
- зобов`язати ВМКЦ здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016, 2017 роки з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення, з якого був обчислений розмір такої виплати, індексації грошового забезпечення, та провести виплату з урахуванням виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною другою статті 15 Закону № 2011-XII;
- зобов`язати ВМКЦ здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною другою статті 15 Закону № 2011-XII, з урахуванням у складі місячного грошового убезпечення, з якого був обчислений розмір такої виплати, індексації грошового забезпечення, та провести виплату з урахуванням виплачених сум.
2. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Військово-медичного клінічного центру Західного регіону щодо не проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2018 роки з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого був обчислений розмір такої допомоги індексації грошового забезпечення.
Зобов`язано Військово-медичний клінічний центр Західного регіону провести ОСОБА_1 перерахунок грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2018 роки з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого був обчислений розмір такої допомоги індексації грошового забезпечення та здійснити виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнати протиправною бездіяльність Військово-медичного клінічного центру Західного регіону щодо не проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016, 2017 роки з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого був обчислений розмір такої допомоги індексації грошового забезпечення.
Зобов`язати Військово-медичний клінічний центр Західного регіону провести ОСОБА_1 перерахунок матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016, 2017 роки з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого був обчислений розмір такої допомоги індексації грошового забезпечення та здійснити виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнано протиправною бездіяльність Військово-медичного клінічного центру Західного регіону щодо не проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого був обчислений розмір такої допомоги індексації грошового забезпечення.
Зобов`язати Військово-медичний клінічний центр Західного регіону провести ОСОБА_1 перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого був обчислений розмір такої допомоги індексації грошового забезпечення та здійснити виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.
3. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року зобов`язано ОСОБА_1 подати, протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з позовом, з обґрунтуванням причин пропуску та доказів, що підтверджують причини пропуску такого.
4. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року апеляційну скаргу Військово-медичного клінічного центру Західного регіону задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов залишено без розгляду.
5. 13 січня 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Трофімова Р.В. на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року у справі № 380/29246/23. Заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
6. Ухвалою Верховного Суду від 22 січня 2025 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою. 
II. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
7. Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , повинен був та міг дізнатися про невірне нарахування складових грошового забезпечення при звільненні з військової служби 11 липня 2018 року, та фактично йому було це достовірно відомо під час звернення до суду із позовом у справі № 380/10364/21, тому апеляційний суд дійшов висновку, що звернувшись до суду 13 грудня 2023 року позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду, і не навів поважних причин пропуску такого строку.
8. Доводи позивача про те, що він мав можливість дізнатись про розрахунок індексації грошового забезпечення лише після 25 листопада 2023 року, коли така була нарахована, суд апеляційної інстанції зазначив, що такі доводи є дещо надуманими, оскільки, як видно зі змісту постанови суду, звертаючись до суду з позовом у червні 2021 року в межах справи № 380/10364/21, позивачу було достовірно відомо (він був в цьому переконаний) невірне нарахування грошового забезпечення, зокрема індексації, оскільки саме цим він обґрунтовував позовні вимоги у справі.
III. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
9. У касаційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує на неврахування судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування статті 233 Кодексу законів про працю України у подібних правовідносинах, які викладені у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2024 року у справі № 460/25662/23, від 19 січня 2023 року у справі № 460/17052/21, від 02 березня 2023 року у справі № 460/14618/21, від 27 квітня 2023 року у справі № 300/4201/22.
10. Автор касаційної скарги зазначає, що при звільненні з військової служби з позивачем не проведено повного розрахунку з виплати грошового забезпечення (виплати індексації грошового забезпечення). У зв`язку з цим, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2022 року у справі № 380/10364/21 зобов`язано відповідача, зокрема, нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 11 липня 2018 року з урахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як місяців підвищення доходу (базових місяців) відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15 січня 2004 року.
11. Тобто лише 06 липня 2022 року постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду визнано, що відповідач допустив неправомірні дії, які полягають у невиплаті позивачу у належному розмірі індексації грошового забезпечення. Виплату зазначених коштів, у розмірі 153 921,96 грн відповідач здійснив лише 25 листопада 2023 року.
12. Таким чином, як зазначає представник позивача, про розрахунок індексації грошового забезпечення та про її розмір позивач мав можливість дізнатись лише після 25 листопада 2023 року, коли була нарахована індексація грошового забезпечення.
13. З-поміж іншого, представник позивача звертає увагу на те, що позивач просить перерахувати у належному розмірі складові грошового забезпечення з урахуванням індексації грошового забезпечення у період з 01 січня 2016 року по 11 липня 2018 року, тобто виключно за період, коли строки звернення до суду не були обмежені нормами КЗпП України. А тому, до спірних правовідносин підлягає застосуванню редакція статті 233 КЗпП України, у редакції, чинній до змін, внесених згідно з Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ.
14. У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції без змін. Зазначає, що позивач мав звернутись до суду з вказаним позовом в межах тримісячного строку після звільнення, а не після чергового звернення до суду. Крім того, звертаючись з позовом про стягнення індексації грошового забезпечення, позивач не пред`являв вимог перерахувати йому спірні виплати, які належали йому при звільненні, чи матеріальну допомогу чи допомогу на оздоровлення, яка виплачується за окремою заявою.
IV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
15. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити таке.
16. Касаційне провадження у справі відкрите з підстави оскарження судового рішення, зазначеної в частині другій статті 328 КАС України, та посилання представника позивача у касаційній скарзі на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.
17. На стадії касаційного провадження спірним є питання дотримання позивачем строку звернення до суду з вказаним позовом, предметом якого є порушення відповідачем законодавства про оплату праці та неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2018 роки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2016, 2017 роки та одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.
18. Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
19. Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
20. Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.
21. Верховний Суд у постанові від 25 квітня 2023 року у справі № 380/15245/22 сформував висновок щодо строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці військовослужбовців, відповідно до якого, вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, Суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.
22. Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
23. Законом України від 01 липня 2022 року, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:
«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».
24. З метою забезпечення єдності практики вирішення спорів у правовідносинах щодо застосування приписів статті 233 КЗпП України, судова палата з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду (далі - Судова палата) здійснила перегляд судового рішення у справі № 460/21394/23.
25. У постанові від 21 березня 2025 року Судова палата відступила від висновків, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегій Касаційного адміністративного суду, зокрема, від 29 січня 2025 року у справі № 500/6880/23 та від 28 серпня 2024 року у справі № 580/9690/23, у яких Верховним Судом до правовідносин щодо перерахунку індексації грошового забезпечення військовослужбовця за 2016-2018 роки застосовано статтю 233 КЗпП України у редакції, що набула чинності з 19 липня 2022 року, оскільки саме вона була чинною на момент звернення позивачів до суду із позовом (жовтень 2023 року);
26. У зазначеній постанові Судова палата дійшла висновку, що, якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону № 2352-ІХ, то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону № 2352-ІХ).
27. Судова палата сформувала єдиний підхід до нових змін в законодавстві, які обмежують термін звернення до суду з трудовими спорами до трьох місяців, а саме: такі зміни не поширюються на події, які мали місце до 19 липня 2022 року. Зокрема, для стягнення заробітної плати, яка належить працівнику за період до цієї дати, залишається можливість звернення без обмежень у часі, згідно з попередньою редакцією закону.
28. Висновки суду апеляційної інстанції про те, що строк звернення до суду в цій справі визначається статтею 233 КЗпП України в редакції, чинній на день звільнення позивача з військової служби, спростовуються правовою позицією Судової палати, оскільки до спірних правовідносин, що виникли до 19 липня 2022 року, підлягають застосуванню положення цієї статті в попередній редакції, яка не передбачала обмеження строку звернення до суду. Верховний Суд не вбачає підстав для відступу від зазначеного висновку Судової палати.
29. Повертаючись до обставин справи, що розглядається, у контексті зазначених висновків Судової палати, Верховний Суд констатує, що строк звернення до суду з позовом щодо оскарження неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2018 роки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2016, 2017 роки та одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби встановлюється положеннями статті 233 КЗпП України, у редакції до 19 липня 2022 року, яка визначає право особи на звернення до суду із позовом про стягнення належної їй заробітної плати (грошового забезпечення) без обмеження будь-яким строком.
30. З огляду на зазначене, висновки суду апеляційної інстанції про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 240 КАС України свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а тому доводи касаційної скарги знайшли своє підтвердження в цій частині.
31. За правилами пункту 1 частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
32. Відповідно до частини четвертої статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
33. За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку про те, що судом апеляційної інстанцій порушено норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справу необхідно направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
34. Ураховуючи результат касаційного розгляду, витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, не розподіляються.
Керуючись статтями 345, 353, 359 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Трофімова Руслана Валерійовича задовольнити частково.

Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року у справі № 380/29246/23 скасувати.

Справу № 380/29246/23 направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції - Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
М.В. Білак
І.В. Желєзний, 
В.Е. Мацедонська,
Судді Верховного Суду