Справа №452/246/25 Головуючий у 1 інстанції:Пташинський І.А. 
Провадження №22-ц/811/4177/25 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача: Левика Я.А.,
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області в складі судді Пташинського І.А. від 06 листопада 2025 року у справі за заявою адвокатки Прокопик Іванни Олегівни – представниці відповідача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивачки ОСОБА_1 понесених витрат, пов?язаних з наданням правничої допомоги у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей,-

в с т а н о в и л а :

додатковим рішенням Самбірського міськрайонного суду м. Львова від 06 листопада 2025 року поновлено представниці відповідача адвокатці Прокопик І.О. процесуальний строк на подання доказів понесення судових витрат на професійну правничу допомогу.
Заяву представниці відповідача адвокатки Прокопик І.О. про ухвалення додаткового рішення – задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 12 500 (дванадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.
Вказане додаткове рішення оскаржила ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі просить скасувати додаткове рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 06 листопада 20025 року та ухвалити нове, в якому у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.
Вважає рішення суду необґрунтованим та винесеним з порушенням норм процесуального права.
Зазначає, що у відзиві на позовну заяву про стягнення додаткових витрат на дітей не було зазначено попереднього розрахунку судових витрат, які відповідач поніс або очікує понести. Також, відповідач не повідомляв суд про неможливість подання відповідних доказів та не зазначав, що такі докази будуть подані після ухвалення рішення у справі. У зв`язку з цим вважає, що суд безпідставно прийняв до розгляду заяву відповідача та ухвалив додаткове рішення про стягнення з позивачки витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, зазначає, що суд, посилаючись на відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, не врахував подані 04.06.2025 заперечення на відповідну заяву відповідача, у яких зазначалося про неспівмірність заявлених витрат зі складністю та обсягом справи, а також про скрутний фінансовий стан позивачки, яка на даний час є безробітною та утримує дітей. Також, відповідачем не надано належних доказів фактичної оплати послуг правничої допомоги у розмірі 4 500 грн.
Відповідно до ст. 368, ч.1 ст.369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів заяви про ухвалення додаткового рішення, заперечень на заяву про стягнення витрат на правову допомогу, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного додаткового рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 126, 127, 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», постанову Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, та задовольняючи заяву про ухвалення додатковогорішення, – виходив з того, що у заяві від 14.05.2025 представниця відповідача вказала, що попередні витрати на правничу допомогу відповідача ОСОБА_2 становлять 12 000 грн., з яких, документально підтверджені на той час договором про надання правової допомоги, розрахунком, актом здавання-приймання робіт та квитанцією про оплату, – становили суму 8 000 грн. Представницею відповідача подана заява про визнання поважними причин пропуску процесуального строку на подання заяви (як наслідок, на переконання суду, поновлення строку для подачі заяви) із доказами витрат на правничу допомогу відповідача, у зв`язку із отриманням копії рішення суду 20.10.2025. Зважаючи на обставини, суд вважав причини пропуску представницею відповідача строку на подачу доказів поважними, у зв`язку з чим поновив такий. Судом досліджені надані представницею відповідача адвокаткою Прокопик І.О. докази на підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, а саме: Договір про надання правничої (правової) допомоги б/н від 28.02.2025, укладений між адвокаткою Прокопик І.О. та ОСОБА_2 у справі № 452/246/25; Розрахунок розміру правової допомоги у справі №452/246/25 – на суму 8 000 грн.; Акт від 14.03.2025 здавання-приймання робіт згідно Договору від 28.02.2025 про надання правничої допомоги, згідно якого вартість ознайомлення з матеріалами справи, опрацювання законодавчої бази, підготовки та подання відзиву на позов до суду – 6 000 грн.; підготовка клопотання про долучення доказів – 1 000 грн; участь у судовому засіданні 10.03.2025 – 1 000 грн.; Квитанція ПриватБанку від 09.05.2025, відповідно до якої ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_3 8 000 грн, як витрати на правничу допомогу на підставі Договору від 28.02.2025; Акт від 22.10.2025 здавання-приймання робіт згідно Договору від 28.02.2025 про надання правничої допомоги, згідно якого загальна вартість виконаних адвокатом робіт становить 4 500 грн. На переконання суду, відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони (позивача) виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому суд зазначив, що на підставі пункту 3) частини першої статті 5 Закону України «Про судових збір» – позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Однак позивачка не звільняється від сплати витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного, дослідивши надані представницею відповідача докази щодо понесених витрат на правничу допомогу, а також враховуючи дотримання представником відповідача вимог ч.8 ст.141 ЦПК України, суд прийшов до висновку про доведеність та обґрунтованість заяви представниці відповідача адвокатки Прокопик І.О. щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 12 500,00 грн. з позивачки ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 , а тому заяву слід задовольнити повністю.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції лише частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, обставини, які суд вважав встановленими, теж, лише частково доведені, а тому судове рішення підлягає зміні.
У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, в якому просила:
- стягнути з ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на отримання дітей в розмірі 16 142,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 14 січня 2012 року позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18 травня 2023 року розірвано. У шлюбі в них народилися спільні діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які зареєстровані та проживають з позивачем, перебувають на її утриманні. Згідно судового наказу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 серпня 2024 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання їх двох неповнолітніх дітей в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 12.08.2024 і до досягнення дітьми повноліття. Вказує, що нею були понесені додаткові витрати на утримання дітей на загальну суму 32 290,00 грн, а саме: для ОСОБА_6 – на стоматологічні послуги; медичні дослідження та консультацію невролога на суму 18 550 грн та 2 470 грн та 400 грн. відповідно; для ОСОБА_4 - на стоматологічні послуги та медичні дослідження на суму 8 400 грн та 2 470 грн. відповідно. Відповідач не дбає про матеріальне забезпечення, догляд, лікування дітей та ухиляється від участі в їх утриманні. Позивач матеріально повністю самостійно утримує дітей, що ставить її в невигідне матеріальне становище.
Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 жовтня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей – відмовлено.
У жовтні 2025 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила: 
- ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивачки на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції на загальну суму 12 500 грн.
В обґрунтування заяви зазначала, що при ухваленні судом рішення, не було вирішено питання про розподіл судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу адвоката. Одночасно просила суд визнати поважними причини пропуску процесуального строку на подання заяви (як наслідок, на переконання суду, поновити строк для подачі заяви) про ухвалення додаткового рішення, у зв`язку із отриманням копії рішення суду 20.10.2025. Зазначала, що 14.05.2025 на адресу суду було подано копії таких документів: договір про надання правничої допомоги, розрахунок розміру правової допомоги, акт здавання-приймання робіт та квитанцію про оплату на суму 8000 грн.
У червні 2025 року ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_1 подав до суду заперечення на заяву про стягнення витрат на правову допомогу, в яких просила:
- відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу.
В обґрунтування заперечень зазначав, що заявлений розмір на правову допомогу є неспівмірним з обсягом та складністю справи. Вказував, що у п.1 Акту здавання-приймання робіт зазначено, що на ознайомлення з матеріалами справи, опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, формування правової позиції, підготовку та подання до суду відзиву на позовну заяву було витрачено 6 годин. Зазначені дії є стандартними для будь-якої справи в рамках правничої діяльності та не містять ознак підвищеної складності. Вони виконуються в рамках звичайної підготовки до розгляду справи та не потребують значних затрат часу або ресурсів, а матеріали справи містять лише позовну заяву з додатками, тобто обсяг матеріалів справи є незначним. Зазначав, що вартість є завищено з урахуванням реального обсягу виконаних дій. Звертав увагу, що позивачка немає офіційного доходу та утримує себе та дітей за рахунок власних заощаджень від продажу квартири. 
Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України, Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову – на відповідача;
2) у разі відмови в позові – на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг.
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Вказане відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі №671/1957/20.
Як вбачається із матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалось та не спростовано, – у заяві від 14.05.2025 (зареєстрована в суді 15.05.2025) представниця відповідача вказала, що попередні витрати на правничу допомогу відповідача ОСОБА_2 становлять 12 000 грн., з яких документально підтверджені на той час договором про надання правової допомоги, розрахунком, актом здавання-приймання робіт та квитанцією про оплату, яка становили суму 8 000 грн.
Судове засідання у справі 10.10.2025 здійснювалось за відсутності сторін та їх представників.
Наслідки пропущення процесуальних строків передбачено ст.126 ЦПК України, відповідно до положень даної норми право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом; документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Поновлення процесуальних строків врегульовано ст.127 ЦПК України, відповідно до положень частини 1 даної норми суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Представницею відповідача подана заява про визнання поважними причин пропуску процесуального строку на подання заяви із доказами витрат на правничу допомогу відповідача, у зв`язку із отриманням копії рішення суду 20.10.2025.
Зважаючи на вищевикладене, а саме те, що представниця відповідача отримала рішення суду першої інстанції 20.10.2025 року (т.1, а.с.253 (зворот)), пропуск представницею відповідача строку на подачу доказів слід вважати поважними, що правильно встановлено судом першої інстанції.
Однак, що стосується стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 12500,00 грн., то колегія суддів зазначає таке.
Як вбачається з матеріалів справи, 28.02.2025 року між адвокаткою Прокопик І.О. та ОСОБА_2 укладено Договір-доручення про надання правничої (правової) допомоги. (т.1, а.с.189-194)
Відповідно до п.1 вказаного Договору, предметом договору є надання правничої допомоги та представництво інтересів замовника у суді першої інстанції по справі №452/246/25 та у правовідносинах пов`язаних із розглядом цієї справи. 
Відповідно до п.3.1. вказаного Договору, на визначення розміру гонорару Адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення багажного результату та належного виконання окремих доручень замовника. Обсяг правничої (правової) допомоги враховується при визначенні обґрунтованого розміру гонорару. 
11.03.2025 року адвокаткою Прокопик І.О. складено розрахунок розміру правової допомоги у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей (справа №452/246/25) згідно договору про надання правової допомоги від 28.02.2025 року (т.1, а.с.195), адвокаткою Прокопик І.О. надано таку правову допомогу:
– Ознайомлення з матеріалами справи; опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні правовідносини; формування правової позиції; підготовка та подання до суду відзиву на позовну заяву – 6 год. – 6000,00 грн.;
– Підготовка та подання клопотання про долучення доказів від 08.03.2025 року – 1 год. – 1000,00 грн.;
– Участь у судовому засіданні 10.03.2025 року – 1 год. – 1000,00 грн.
Всього 8000,00 грн.
14.03.2025 року між адвокаткою Прокопик І.О. та ОСОБА_2 укладено Акт здавання-приймання робіт згідно договору від 28.02.2025 про надання правничої допомоги у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей (справа №452/246/25) (т.1, а.с.196), про те, що адвокаткою було надано такі послуги:
– Ознайомлення з матеріалами справи; опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні правовідносини; формування правової позиції; підготовка та подання до суду відзиву на позовну заяву – 6 год. – 6000,00 грн.;
– Підготовка та подання клопотання про долучення доказів від 08.03.2025 року – 1 год. – 1000,00 грн.;
– Участь у судовому засіданні 10.03.2025 року – 1 год. – 1000,00 грн.
Всього 8000,00 грн.
22.10.2025 року адвокаткою Прокопик І.О. складено розрахунок розміру правової допомоги у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей (справа №452/246/25) згідно договору про надання правової допомоги від 28.02.2025 року (т.2, а.с.8), адвокаткою Прокопик І.О. надано правову допомогу наступного характеру:
– Підготовка та подання 02.04.2025 року клопотання про витребування доказів – 1 год. – 1000,00 грн.;
– Підготовка та подання 02.04.2025 року клопотання про повернення без розгляду пояснення представника позивачки – 1 год. – 1000,00 грн.;
– Підготовка та подання 09.06.2025, 30.06.2025, 09.10.2025 додаткових пояснень у справі – 1,5 год. – 1500,00 грн.;
– Підготовка та подання 04.04.2025 заперечень на клопотання про долучення доказів від 27.03.2025 – 1 год. – 1000,00 грн.
Всього 4500,00 грн.
22.10.2025 року між адвокаткою Прокопик І.О. та ОСОБА_2 укладено Акт здавання-приймання робіт згідно договору від 28.02.2025 про надання правничої допомоги у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей (справа №452/246/25) (т.2, а.с.9), про те, що адвокаткою було надано наступні послуги:
– Підготовка та подання 02.04.2025 року клопотання про витребування доказів – 1 год. – 1000,00 грн.;
– Підготовка та подання 02.04.2025 року клопотання про повернення без розгляду пояснення представника позивачки – 1 год. – 1000,00 грн.;
– Підготовка та подання 09.06.2025, 30.06.2025, 09.10.2025 додаткових пояснень у справі – 1,5 год. – 1500,00 грн.;
– Підготовка та подання 04.04.2025 заперечень на клопотання про долучення доказів від 27.03.2025 – 1 год. – 1000,00 грн.
Всього 4500,00 грн.
Задовольняючи заяву адвокатки Прокопик Іванни Олегівни – представниці відповідача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення суд першої інстанції виходив з того, що відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони (позивача) виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Однак колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково зроблено такий висновок, оскільки 04.06.2025 року ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_1 подав до суду заперечення на заяву про стягнення витрат на правову допомогу подану у травні 2025 року Прокопик І.О в інтересах ОСОБА_2 (т.1, а.с.201-202), в обґрунтування яких зазначав, що заявлений розмір на правову допомогу є неспівмірним з обсягом та складністю справи. Вказував, що у п.1 Акту здавання-приймання робіт зазначено, що на ознайомлення з матеріалами справи, опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, формування правової позиції, підготовку та подання до суду відзиву на позовну заяву було витрачено 6 годин. Зазначені дії є стандартними для будь-якої справи в рамках правничої діяльності та не містять ознак підвищеної складності. Вони виконуються в рамках звичайної підготовки до розгляду справи та не потребують значних затрат часу або ресурсів, а матеріали справи містять лише позовну заяву з додатками, тобто обсяг матеріалів справи є незначним. Зазначав, що вартість є завищено з урахуванням реального обсягу виконаних дій. Звертав увагу, що позивачка немає офіційного доходу та утримує себе та дітей за рахунок власних заощаджень від продажу квартири. 
Також, колегія суддів вважає розмір витрат, визначений представницею відповідача у сумі 12500 грн. завищеним, не співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокаткою на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокаткою послуг та виконаних робіт.
Так, зважаючи на обсяг виконаних робіт, здійснених адвокаткою, складність справи, ціну позову, обґрунтованість та пропорційність наданих послуг до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, те, що представником позивачки було подано заперечення на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, обґрунтовуючи її неналежним майновим станом ОСОБА_1 та не співмірністю заявленого розміру витрат на правничу допомогу, що не було враховано судом першої інстанції, – колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є частково обґрунтованою та визначений представницею відповідача у заяві про ухвалення додаткового рішення та стягнутий судом першої інстанції розмір витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції є надмірним та завищеним, а тому рішення суду першої інстанції слід змінити.
Так, слід зменшити розмір стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу з 12500 грн. до 6500 грн., задовольнивши заяву представниці відповідача адвокатки Прокопик І.О. про ухвалення додаткового рішення частково, вважаючи таку суму достатньою та співмірною складності справи та діям, що вчинені представницею сторони при її розгляді.
Тому, доводи апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими та таку скаргу слід задовольнити частково, рішення ж суду слід змінити, зменшивши розмір стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу з 12500 грн. до 6500 грн.В задоволенні решти заяви слід відмовити. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Додаткове рішення Самбірського міськрайонного суду м. Львова від 06 листопада 2025 року – змінити, зменшивши розмір стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу – з 12500 грн. до 6500,00 грн.
В задоволенні решти вимог заяви – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 19 березня 2026 року.

Судді:          Я.А. Левик

Н.П. Крайник 

М.М. Шандра