КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 367/13097/25 Головуючий у суді І інстанції: Мерзлий Л.В.
провадження №22-ц/824/5991/2026 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді: Сушко Л.П.,
суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.,
секретар судового засідання: Янчук І.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Лисенка Сергія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 18 грудня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) органу державної виконавчої служби, заінтересовані особи: Ірпінський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Комунальне підприємство «Бучасервіс» Бучанської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшла вищевказана скарга, в обґрунтування якої представник скаржника вказує, що 28.05.1997 року ОСОБА_1 набула у власність квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.10.2025 року, індексний номер довідки: 448088043, вбачається, що вказана квартира обтяжена арештом, який був зареєстрований 05.07.2004 року 17:01:30 за № 52135 реєстратором: Ірпінська міська державна нотаріальна контора, 08200, Київська обл., Бучанський р., м. Ірпінь, вул. Центральна, 55, (04597) 5-74-97 на підставі постанова, ВХ.179, 05.02.2003, Виконавча служба Іpпінського УЮ.
Відповідно до листа від 18.09.2025 № 1500/01-17 Київського обласного державного нотаріального архіву власнику майна надано постанову Ірпінського відділу ДВС Ірпінського УЮ, на підставі якої було накладено арешт на квартиру.
Відповідно до постанови від 05.02.2003 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, що була зареєстрована в Ірпінській державній нотаріальній конторі за вх. №179 від 11.02.2003 (номер видно внизу постанови на арк. 1), вбачається, що при примусовому виконанні виконавчого листа №2-2229 від 10.01.2000 року, який був виданий Ірпінським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Бучанського ЖЕК боргу в сумі 149 грн 57 коп. постановлено накласти арешт на кв. АДРЕСА_1 .
Відповідно до листа Ірпінського міського суду Київської області від 09.10.2025 №2-2229/99 вбачається, що «Згідно алфавітного покажчика за 1999 рік - в провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебувала цивільна справа №2-2229/99 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, але вона була знищена пожежею, яка сталася в ніч з 26 на 27 травня 2004 року».
Таким чином вбачається, що виконавчою службою було накладено арешт на майно ОСОБА_1 через несплату нею заборгованості Бучанському ЖЕК.
Відповідно до рішення Бучанської міської ради від 28 січня 2021 року №413-7- VIII, Бучанське житлово-експлуатаційне підприємство (ЖЕК) було перейменовано у Комунальне підприємство «Бучасервіс». У процесі перейменування підприємства збережено його правовий статус, ідентифікаційний код, баланс, матеріальні цінності та кадровий склад. За КП «Бучасервіс» залишено об`єкти обслуговування та господарську діяльність колишнього Бучанського житлово-експлуатаційного підприємства. Надалі, відповідно до рішень Бучанської міської ради, КП «Бучасервіс» було визначено виконавцем житлово-комунальних послуг на території громади, у тому числі послуг із централізованого водопостачання та водовідведення. Таким чином, підприємство фактично виконує функції місцевого водоканалу, здійснюючи експлуатацію систем водопостачання та водовідведення Бучанської міської територіальної громади.
Відповідно до довідки від 09.07.2025 року №99, виданої КП «Бучасервіс» БМР, вбачається, що ОСОБА_1 не має заборгованості по комунальних платежах перед, тобто заборгованість, яка стягувалась в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2229 від 10.01.2000 року, який був виданий Ірпінським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Бучанського ЖЕК боргу в сумі 149 грн.57 коп., відсутня.
Крім того, вказана сума заборгованості була сплачена на рахунок Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією від 17.10.2025 року №362.
З відповідною заявою 17.10.2025 року представник власника майна звернувся до органу виконавчої служби, долучивши всі наявні документи та докази сплати заборгованості по виконавчому провадженню.
24.10.2025 року на адресу заявника надійшов лист за №46582/7, відповідно до якого орган виконавчої служби відмовив у скасуванні арешту, відмовився прийняти кошти у виконавчому провадженні та рекомендував звернутися до суду.
У зв`язку з чим, просив визнати дії начальника Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Зейналової А. протиправними, а рішення від 24.10.2025 року про відмову у вжитті заходів з скасування арешту майна ОСОБА_1 оформлене листом №46582/7 та зобов`язати посадову особу органу державної виконавчої служби поновити права ОСОБА_1 на мирне володіння майном, а саме: вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження (скасування арешту) майна ОСОБА_1 , а саме: квартири за адресою АДРЕСА_2 , що був зареєстрований 05.07.2004 року 17:01:30 за №52135 реєстратором: Ірпінська міська державна нотаріальна контора, 08200, Київська обл., Бучанський р., м. Ірпінь, вул. Центральна, 55, (04597) 5-74-97 на підставі постанови № ВХ.179 від 05.02.2003 року, Виконавча служба Іpпінського УЮ, Реєстраційний номер обтяження: 52135.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 18 грудня 2025 року скаргу залишено без задоволення.
Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, адвокат Лисенко С.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що враховуючи обставини фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом виконавець зобов`язаний вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження майна.
З відповідною заявою 17.10.2025 року представник власника майна звернувся до органу виконавчої служби, долучивши всі наявні документи та докази сплати заборгованості по виконавчому провадженню.
24.10.2025 року на адресу заявника надійшов лист за № 46582/7, відповідно до якого орган виконавчої служби відмовив у скасуванні арешту, відмовився прийняти кошти у виконавчому провадженні та рекомендував звернутися до суду. 
Однак скаржник вважає такі дії начальника відділу незаконними.
В своїй апеляційній скарзі посилався на правову позицію Верховного Суду викладену постанові від 14.05.2025 № 2/1522/11652/11 (провадження № 14-137цс24).
Представник скаржника вважає, що орган виконавчої служби зобов`язаний був вжити заходів до відновлення виконавчого провадження, прийняття грошових коштів, які підлягали стягненню, та вжити заходів до скасування арешту. Натомість жодних дій, які прямо передбачені законом та відповідною інструкцією, вчинено не було, чим допущено порушення прав боржника на право мирного володіння своїм майном. Тому подальше існування арешту на майно боржника є невиправданим втручанням у її право на мирне володіння своїм майном та обмежує права ОСОБА_1 позбавляє її можливості вільно користуватися та розпоряджатися належним їй на праві власності майном.
На переконання представника скаржника встановивши відсутність боргу та належність майна стороні виконавчого провадження, суд першої інстанції не мав іншого вибору, як задовольнити скаргу, однак відмовив і безпідставно роз`яснив, що цей спір треба вирішувати в позовному провадженні. В позовному провадженні можливо вирішення такого спору, якщо власником майна є не боржник, а інша особа - не сторона виконавчого провадження. В цій справі суд першої інстанції встановив, що скаржником є сторона виконавчого провадження, боржник, що виключає розгляд цього питання в межах розгляду справ позовного провадження. Відповідна практика є сталою і вже багато років не змінювалася. 
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
19 лютого 2026 року до Київського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Лисенка С.М., просив розглядати апеляційну скаргу без його участі, вимоги апеляційної скарги підтримав та просив їх задовольнити.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 06.05.2024 року у справі №725/3352/23, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.
У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження» (абзац 1 пункту 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»).
Тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що в задоволенні скарги адвоката Лисенка С.М., який діє від імені та у інтересах скаржника ОСОБА_1 стягувач: Комунальне підприємство «Бучасервіс», державний виконавець: Ірпінський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), на дії/бездіяльність органу примусового виконання слід відмовити.
При цьому, суд першої інстанції роз`яснив скаржнику його право на звернення до суду з позовною заявою про зняття арешту з майна за правилами позовного провадження.
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
За ч. 4 та ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону;
10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Встановлено, що постановою від 05.02.2003 року державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби при примусовому виконанні виконавчого листа Ірпінського суду Київської області №2-2229 від 10.01.2000 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Бучанського ЖЕК боргу в сумі 149 грн 57 коп., накладено арешт все майно, що належить ОСОБА_1 , а саме на квартиру за АДРЕСА_1 .
Право власності ОСОБА_1 на вищевказану квартири зареєстровано, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.10.2025 року, індексний номер довідки: 448088043, вбачається, що вказана квартира обтяжена арештом, який був зареєстрований 05.07.2004 року 17:01:30 за № 52135 реєстратором: Ірпінська міська державна нотаріальна контора, 08200, Київська обл., Бучанський р., м. Ірпінь, вул. Центральна, 55, (04597) 5-74-97 на підставі постанова, ВХ.179, 05.02.2003, Виконавча служба Іpпінського УЮ.
Як вбачається, представник скаржника - адвокат Лисенко С.М. звертався з відповідною заявою 17.10.2025 року до органу виконавчої служби. 24.10.2025 року на адресу заявника надійшов лист за №46582/7, відповідно до якого орган виконавчої служби відмовив у скасуванні арешту, відмовився прийняти кошти у виконавчому провадженні. Роз`яснили про можливість зняття арешту з майна за рішенням суду.
Також в листі зазначено, що враховуючи час накладання арешту (05.07.2004 року) та період початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, встановлюється об`єктивна причина відсутності інформації про виконавче провадження в системі та зазначено про неможливість встановлення інформації про виконавче провадження.
Відповідно до довідки від 09.07.2025 року №99, виданої КП «Бучасервіс» БМР, вбачається, що ОСОБА_1 станом на 01.06.2025 року не має заборгованості по комунальних платежах, яка стягувалась в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2229 від 10.01.2000 року, який був виданий Ірпінським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Бучанського ЖЕК боргу в сумі 149 грн. 57 коп., відсутня.
Відповідно до листа Ірпінського міського суду Київської області від 09.10.2025 року №2-2229/99 вбачається, що «Згідно алфавітного покажчика за 1999 рік - в провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебувала цивільна справа №2-2229/99 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, але вона була знищена пожежою, яка сталася в ніч з 26 на 27 травня 2004 року».
Отже, матеріали справи не містять доказів виконання постанови від 05.02.2003 року державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби про примусовому виконанні виконавчого листа Ірпінського суду Київської області №2-2229 від 10.01.2000 року, зокрема сплати основного боргу, виконавчого збору, витрат виконавчого провадження.
Доводи скаржника про те, що сума заборгованості у розмірі 149,57 грн була сплачена на рахунок Ірпінського ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією від 17.10.2025 року № 362, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки згідно змісту листа виконавчої служби від 24.10.2025 року № 46582/7, зазначено, що кошти у розмірі 149,57 грн, що надійшли на депозитний рахунок відділу на підставі платіжною інструкцією від 17.10.2025 року № 362 повернуто на розрахунковий рахунок платника відповідно до платіжної інструкції № 56730 від 23.10.2025 року (а.с. 61-62).
Відтак, заходи примусового виконання постанови у вигляді арешту на майно боржника відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» мають діяти до повного виконання боржником свого зобов`язання.
Звертаючись до суду першої інстанції, ОСОБА_1 не надала інформації щодо стану виконання постанови суду, дати та підстави закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Обґрунтовуючи подану скаргу, ОСОБА_1 не надала жодних належних доказів на підтвердження порушення порядку накладення арешту 05.07.2004 року. Відтак, відсутні підстави для зняття арешту з майна ОСОБА_1 Ірпінським ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Враховуючи вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості відмови начальника Ірпінського ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24.10.2025 року у скасуванні арешту на майно та відсутності підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 ..
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, і правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Лисенка Сергія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 18 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складено «02» березня 2026 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Є.В. Болотов

С.Г. Музичко