КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року місто Київ № 320/47668/25

Київський окружний адміністративний суд в складі судді Білоус А.Ю. розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просив:
- визнати незаконним рішення про відмову в призначенні пенсії відділу призначень пенсії управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 10323000132 від 22.01.2025;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 10.08.1992 по 28.05.1993, з 19.10.1990 по 13.03.1992 період проходження служби в Армії, у пільговому обчисленні у полуторному розмірі до страхового стажу періоди роботи у зоні відчуження 11.07.2008 по 31.08.2008 та з 16.10.2008 по 31.12.2008 у ВАТ “Південтеплоенергомонтаж” Чорнобильське монтажне управління”, з 01.04.2012 по 31.05.2012 у ТОВ “Буденергомонтаж”, період роботи з 14.11.2014 по 15.12.2014 та з 16.02.2015 по 25.12.2015 та з 15.02.2016 по 28.02.2020 у ТОВ “ДІОРО”, період роботи з 04.06.2010 по 25.06.2011 у Компанії "Вінсі Конструксьон Гран Проже/ ОСОБА_2 " та призначити ОСОБА_1 з 15.01.2025 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у січні 2025 року він звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Проте рішенням Відділу призначень пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №10323000132 від 22.01.2025 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Вказано, що відповідачем не зараховано до страхового стажу наступні періоди:
з 10.08.1992 по 28.05.1993 — з мотивів наявності виправлення у даті року звільнення в трудовій книжці;
період проходження військової служби — через відсутність у військовому квитку дати наказу про закінчення служби.
Позивач вважає такі дії протиправними, оскільки основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Записи про службу (з 19.10.1990 по 13.03.1992) та роботу на ВО “ЧАЕС” (з 10.08.1992 по 28.05.1993) внесені послідовно, засвідчені печатками та містять посилання на відповідні накази.
Крім того, зазначено, що відповідачем не враховано до пільгового стажу за Списком №1:
період з 11.07.2008 по 31.08.2008 (згідно з довідкою № 4-107 від 15.10.2008) — через розбіжність між даними довідки та акта перевірки, яким встановлено перебування позивача у відрядженнях у зоні відчуження лише в окремі проміжки цього періоду (з 11.07.2008 по 31.07.2008 та з 09.08.2008 по 31.08.2008);
період з 16.10.2008 по 31.12.2008 (згідно з довідкою № 04-вк від 04.03.2009) — через те, що за даними реєстру застрахованих осіб (форма ОК-5) сплата внесків за цей період відображена від іншого підприємства;
періоди з 01.04.2012 по 31.05.2012, з 04.11.2014 по 15.12.2014, з 16.02.2015 по 25.12.2015, з 15.02.2016 по 28.02.2020 та з 04.06.2010 по 25.06.2011 — у зв`язку з ненаданням наказів про атестацію робочих місць та переліку атестованих професій.
Позивач наголошує на безпідставності відмови, оскільки стаж підтверджується первинними документами та записами у трудовій книжці. Також зазначає, що відповідачем неправомірно не застосовано пільгове обчислення стажу (у півторакратному розмірі) за період роботи в зоні відчуження. На переконання позивача, формальні неточності в документах або відсутність певних наказів у розпорядженні ПФУ не можуть бути підставою для обмеження його конституційного права на пенсійне забезпечення.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.11.2025 відкрито провадження в справі, постановлено здійснювати судовий розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов.
Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.01.2025 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
За принципом екстериторіальності, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №10323000132 від 22.01.2025 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
У рішенні вказано, що стаж особи становить 22 роки 3 місяці 10 днів. Необхідний пільговий стаж на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 визначений пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” становить 10 років. Пільговий стаж особи за списком № 1 становить - 2 роки 4 дні. За доданими документами до страхового стажу не зараховано:
з 10.08.1992 по 28.05.1993 — з мотивів наявності виправлення у даті року звільнення в трудовій книжці;
період проходження військової служби — через відсутність у військовому квитку дати наказу про закінчення служби;
До пільгового стажу не зараховано:
період з 11.07.2008 по 31.08.2008 (згідно з довідкою № 4-107 від 15.10.2008) — через розбіжність між даними довідки та акта перевірки, яким встановлено перебування позивача у відрядженнях у зоні відчуження лише в окремі проміжки цього періоду (з 11.07.2008 по 31.07.2008 та з 09.08.2008 по 31.08.2008);
період з 16.10.2008 по 31.12.2008 (згідно з довідкою № 04-вк від 04.03.2009) — через те, що за даними реєстру застрахованих осіб (форма ОК-5) сплата внесків за цей період відображена від іншого підприємства;
періоди з 01.04.2012 по 31.05.2012, з 04.11.2014 по 15.12.2014, з 16.02.2015 по 25.12.2015, з 15.02.2016 по 28.02.2020 та з 04.06.2010 по 25.06.2011 — у зв`язку з ненаданням наказів про атестацію робочих місць та переліку атестованих професій.
Вважаючи протиправним рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до суду.
Вирішуючи спір, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі-Закон №1788-ХІІ) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Аналогічні норми щодо підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах викладені у пункті "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно із пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Водночас пільговий стаж, роботи обчислюється з урахуванням Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383).
Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Відповідно до пункту 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Надання інших додаткових документів, у тому числі уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, наказу про проведення атестації на відповідному робочому місці, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Зазначене відповідає усталеній правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постановах від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17, від 31 березня 2020 року у справі № 678/65/17, від 02 грудня 2021 року у справі №263/9464/16-а.
Щодо зарахування до страхового стажу періодів з 10.08.1992 по 28.05.1993, з 19.10.1990 по 13.03.1992.
Так, відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи, зокрема, з 10.08.1992 по 28.05.1993, з 19.10.1990 по 13.03.1992 (проходження служби в Армії) ГУ ПФУ в Дніпропетровській області вказало на наявність виправлення у даті року звільнення в трудовій книжці (щодо періоду з 10.08.1992 по 28.05.1993) та відсутність у військовому квитку дати наказу про закінчення служби (щодо періоду з 19.10.1990 по 13.03.1992).
З трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 08.02.1990, установлено, що позивач, зокрема: 
з 19.10.1990 по 13.03.1992 проходив військову службу;
з 10.08.1992 по 28.05.1993 працював у Виробничому об`єднанні ЧАЕС (вантажником в магазині “ 8 “Даугава”, вантажником в магазині №2 “Дружба”, експедитором в мучному цеху).
Надаючи оцінку наведеним підставам відмови у зарахуванні періодів роботи, зокрема, з 10.08.1992 по 28.05.1993, з 19.10.1990 по 13.03.1992 до страхового стажу позивача суд зазначає наступне.
Статтею 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ “Про пенсійне забезпечення” визначено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію зараховується військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки та органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Верховний Суд у постанові від 04.07.2023 в справі № 580/4012/19 зазначив, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком (також, постанова Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17).
Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Суд зазначає, що в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 08.02.1990 є посилання на відповідні накази як на підставу внесення записів, вони завірені підписом уповноваженої особи та печаткою, не містять виправлень, а відтак відповідачем протиправно не зараховано спірний період роботи позивача через дефектність цієї трудової книжки. Суд зазначає, що позивач жодним чином не впливає на дотримання роботодавцем порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі її недоліки, а підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Крім того, трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
За таких обставин, пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення трудової книжки та інших документів щодо відомостей про період роботи на підприємстві на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження страхового стажу), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.
Згідно з частиною третьою статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
У разі наявності сумнівів або необхідності уточнити певні відомості, пенсійний орган мав можливість скористатися правами, передбаченими частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV, та звернутися до центру зайнятості з відповідним запитом.
При цьому, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не надано суду доказів, які б підтверджували той факт, що ними вчинялись певні дії щодо здійснення відповідних запитів для підтвердження спірного періоду.
Відтак, приймаючи оскаржуване рішення, відповідач не довів правомірності своїх дій щодо незарахування періоду роботи позивача з 10.08.1992 по 28.05.1993 та проходження військової служби з 19.10.1990 по 13.03.1992.
З огляду на викладене, позовні вимоги в частині зарахування вказаних періодів до страхового стажу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо зарахування до пільгового стажу періоду з 11.07.2008 по 31.08.2008, згідно з довідкою № 4-107 від 15.10.2008.
Зазначений період відповідачем не зараховано, оскільки в наданому акті перевірки встановлено, що заявник був у відрядженнях в зоні відчуження за період з 11.07.2008 по 31.07.2008 та з 09.08.2008 по 31.08.2008, що не відповідає пільговій довідці.
Суд зазначає, що матеріали справи не містять акта перевірки, про який зазначає відповідач в оскаржуваному рішенні.
Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками № 1 деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).
Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).
Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 4 постанови ЦК КПРС Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 29.12.1987 року № 1497-378 встановлено, що у період 1988-1990 років: час роботи робітників, задіяних на експлуатації Чорнобильської АЕС та ліквідації наслідків аварії в зоні відселення, зараховується у полуторному розмірі в трудовий стаж та в стаж роботи, що дає право на пільгову пенсію по Списку № 1, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173.
Дію вказаної постанови було пролонговано пунктом 1 постанови Ради Міністрів СРСР № 1136 "Про продовження на 1991-1995 роки строку дії постанови ЦК КПРС Ради Міністрів СРСР та ВЦРП від 29.12.1987 року № 1497". У подальшому зазначена норма про те, що робота у зоні відчуження ЧАЕС зараховується до трудового стажу у полуторному розмірі (в тому числі за Списком № 1) безперервно продовжується в часі.
Відповідно до постанови КМУ № 831 від 10.09.2008 "Про доплати особам, які працюють у зоні відчуження" особам, які постійно працюють або виконують службові обов`язки у зоні відчуження, час роботи або служби зараховується до стажу роботи і вислуги років у полуторному розмірі (в тому числі за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36).
Відповідно до Списку № 1, затвердженого постановою Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, час роботи повний робочий день у зоні відчуження дає право на пенсію на пільгових умовах.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Пунктом 22.1-1г вказаного Списку № 1 передбачено право на пенсію на пільгових умовах для працівників, які зайняті повний робочий день у зоні відчуження на підприємствах, в установах і організаціях, перелік яких затверджується Мінприроди за погодженням з Мінсоцполітики та Міністерством охорони здоров`я в позиції 22.1-1г працівникам призначається пенсія за віком на пільгових умовах, починаючи з 1 січня 2010 року, згідно з постановою КМУ № 173 від 24.02.2010.
Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461 затверджено, зокрема, Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Згідно Пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
Позивачем надано довідку ВАТ “Південтеплоенергомонтаж” від 15.10.2008 №4-107, яка видана ОСОБА_1 в тому, що він був в зонах небезпеки ЧАЕС, визначених Рішенням Урядової комісії СССР по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС від 07.08.1986 року № 87, від 19.08.1986 року № 108 від 05.01.1987 року № 339, від 02.02.1987 року № 351 безпосередньо зайнятий на роботах передбачених Постановою ЦК КПРС, Радою Міністрів СРСР та ВЦСПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378 та постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 05 червня 1986 року № 665 -195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списку №1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, в період з 25 червня по 30 червня, з 11 липня по 31 серпня 2008 року.
У довідці зазначено, що час вказаної праці до 1 січня 1988 року зараховується до стажу при нарахуванні пенсії в трикратному, а у 1988 - 2007 роки в полуторному розмірі. Працював у зоні відчуження, вахтовим методом. Підстава: постанова РМ УРСР від 10.06.86р.№207-7, розпорядження РМ УРСР від 06.01.88р.№ 12-рс та від 26.12.90рр. №597р, Постанови КМ України від 29.06.96р. №250, від 30.06.98р., №982 від 07.02.2000р. №223, від 29.01.2003 №137,від27.04.2006р. №571, від 05.12.2007р №1400.
Разом з тим, позивачем надано довідки, які підтверджують дозу зовнішнього опромінення ОСОБА_1 , зокрема, довідка Державного спеціалізованого підприємства “Чорнобильська АЕС”, довідка ВАТ “Південтеплоенергомонтаж” від 15.10.2008 №7-1220.
З огляду на викладене, зазначені документи є достатньою підставою для зарахування до пільгового стажу позивача періоду з 11.07.2008 по 31.08.2008.
Щодо зарахування до пільгового стажу періоду з 16.10.2008 по 31.12.2008, згідно з довідкою № 04-вк від 04.03.2009.
У зарахуванні зазначеного періоду відповідачем відмовлено через те, що за даними реєстру застрахованих осіб (форма ОК-5) сплата внесків за цей період відображена від іншого підприємства.
У матеріалах справи наявна довідка від 04.03.2009 №04-вк, яка видана ОСОБА_1 , в тому, що він був безпосередньо зайнятий на роботах, передбачених постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 р. за № 1497-378, постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 р. за № 665-195, постановами Кабінету Міністрів України від 29 лютого 1996 р. за № 250 від 07 лютого 2000 р. за № 223, що дає право на державну пенсію на пільгових умовах у відповідності зі списком № 1, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 р. за № 1173 та постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. за № 162 з наступними змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.1994 р. за № 773, в період з 16.10.2008 по 31.12.2008.
У довідці зазначено, що час зазначеної роботи до 01 січня 1988 р. зараховується в стаж при призначенні пенсії в потрійному, а в 1988-2003 р.р. у півторакратному розмірі.
Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 24 цього Закону страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною другою цієї ж норми передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно із статтею 20 Закону №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Верховний Суд у постановах від 11.10.2023 у справі № №340/1454/21 та від 23.03.2022 у справі №535/1031/16-а зазначив, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
При цьому, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Також Верховний Суд зазначив, що, фактично, внаслідок невиконання роботодавцем обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Суд зазначає, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам (відсутність інформації) не може бути підставою для незарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з цих підстав.
Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена Верховним Судом у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 30.09.2019 у справі №414/736/17, від 02.08.2022 у справі № 560/4616/20 та від 30.12.2021 у справі №348/1249/17.
Зважаючи на викладене в сукупності, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови в зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 16.10.2008 по 31.12.2008.
Щодо зарахування до пільгового стажу періодів з 01.04.2012 по 31.05.2012, з 04.11.2014 по 15.12.2014, з 16.02.2015 по 25.12.2015, з 15.02.2016 по 28.02.2020 та з 04.06.2010 по 25.06.2011.
З трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 08.02.1990, установлено, що позивач працював, зокрема: 
з 04.06.2010 по 25.06.2011 арматурником в Компанії "Вінсі Конструксьон Гран Проже/Буйг Траво Пюблік";
з 01.04.2012 по 16.07.2012 монтажником залізобетонних конструкцій 4 розряду в ТОВ “Буденергомонтаж”;
з 04.11.2014 по 15.12.2014 теслярем-бетонником в ТОВ “Діоро”;
з 16.02.2015 по 25.12.2015 бетоняр 4 розряду в ТОВ “Діоро”;
з 15.02.2016 по 28.02.2020 бетоняр 4 розряду в ТОВ “Діоро”.
Зазначені періоди не зараховані відповідачем у зв`язку з ненаданням наказів про атестацію робочих місць та переліку атестованих професій.
Що стосується атестації робочих місць, суд звертає увагу, що 19 лютого 2020 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19), в якій зазначено, що з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі №21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі №21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах №21-51а15, та №21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі №21-383а14, від 2 грудня 2015 року у справі №21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі №21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі №21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.
Так, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Отже, зважаючи на зазначене, відмова відповідача в зарахуванні спірних періодів (з 04.06.2010 по 25.06.2011, з 01.04.2012 по 16.07.2012, з 04.11.2014 по 15.12.2014, з 16.02.2015 по 25.12.2015 та з 15.02.2016 по 28.02.2020) до пільгового стажу позивача є протиправною.
З огляду на вищевикладене в сукупності, суд доходить висновку, що спірні періоди роботи позивача підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають зарахуванню до страхового стажу (з 19.10.1990 по 13.03.1992, з 10.08.1992 по 28.05.1993) та до пільгового стажу в полуторному обчисленні (з 11.07.2008 по 31.08.2008, з 16.10.2008 по 31.12.2008, з 04.06.2010 по 25.06.2011, з 01.04.2012 по 16.07.2012, з 04.11.2014 по 15.12.2014, з 16.02.2015 по 25.12.2015, з 15.02.2016 по 28.02.2020).
З метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне, визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №10323000132 від 22.01.2025, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу та зобов`язати відповідача зарахувати спірні періоди до страхового та пільгового стажу позивача, з урахуванням висновків суду у цій справі.
При цьому, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком задоволенню не підлягає, оскільки призначення пенсії є дискреційними повноваженнями відповідача.
Верховний Суд у постанові від 21.05.2020 у справі №233/330/17 зазначив, що при розгляді справ за адміністративними позовами про зобов`язання органів Пенсійного фонду України призначити пенсії, суд вправі зобов`язати відповідний орган розглянути зазначене питання, а не приймати рішення про виплату такої пенсії, що не належить до компетенції суду.
Верховним Судом у постанові від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17 зазначено, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії, а не зобов`язання відповідача призначити пенсію, оскільки відповідачем ще не вирішено питання щодо зарахування стажу.
З урахуванням зазначеного, наведена вимога підлягає задоволенню шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 15.01.2025 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду викладених у цьому рішенні. 
Також, варто зазначити, відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн. Оскільки позов задоволено частково на користь позивача підлягають присудженню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області.
Керуючись статтями 2-3, 5-15, 72-77, 90, 122, 132, 139, 242-246, 250-251, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №10323000132 від 22.01.2025, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 :
до страхового стажу періоди: з 19.10.1990 по 13.03.1992 та з 10.08.1992 по 28.05.1993;
до пільгового стажу в полуторному обчисленні періоди: з 11.07.2008 по 31.08.2008, з 16.10.2008 по 31.12.2008, з 04.06.2010 по 25.06.2011, з 01.04.2012 по 16.07.2012, з 04.11.2014 по 15.12.2014, з 16.02.2015 по 25.12.2015 та з 15.02.2016 по 28.02.2020.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 15.01.2025, з урахуванням висновків суду у цій справі.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Відомості про сторони та інших учасників справи: 
позивач – ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 );
відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код 219104274, місцезнаходження: 9094, місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 26).
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Білоус А.Ю.