Справа № 405/6810/25
Провадження №2/405/2327/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2026 року Подільський районний суд міста Кропивницького у складі:
головуючого судді Іванової Л.А. 
при секретарі Федченко А.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницькому в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 405/6810/25 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду міста Кропивницького з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрований 04 червня 2010 року у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 241, а також стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її (позивача ОСОБА_1 ) користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що 04.06.2010 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 241, від якого мають спільну неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, зазначила, що приблизно на початку 2016 року сімейні відносини з відповідачем стали погіршуватися, між ними часто виникали сварки та суперечки, причиною яких були різні погляди на сімейне життя, при цьому, вона (позивач) всіма силами намагалася зберегти сім`ю, однак між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Зазначила, що фактично з травня 2018 року вона з відповідачем перестали вести сумісне господарство та проживають окремо, а тому сім`я існує лише формально, та за весь цей час вони переконалися, що є зовсім різними людьми, збереження шлюбу неможливе, у зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. 
Окрім того, зазначила, що їх спільна донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилася проживати разом з нею (позивачем) та повністю перебуває на її утриманні та потребує постійних витрат на харчування, навчання, дозвілля, а особливо на оздоровлення, при цьому, відповідач має постійну роботу, інших утриманців не має.
При визначенні розміру аліментів, просила врахувати, що у 2024 році вона разом з донькою проходили лікування в КНП «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської міської ради», а також консультацію в ДУ Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М.Амосова, внаслідок чого доньці ОСОБА_3 поставлено діагноз: Арахноїдальна кіста правої скроневої ділянки. Ангіодистонія судин на фоні остеохондрозу шийного відділу хребта. Стійкі цефалгії. Артеріальна гіпертензія 1 ст. Пролапе мітрального клапану 1 ст. та внаслідок встановленого діагнозу доньці необхідно кожного року проходити УЗД судин голови, вартістю приблизно 1200 грн., УЗД серця, вартістю приблизно 1200 грн., МРТ головного мозку, вартістю приблизно 2000 грн., тобто, витрати на утримання доньки зі встановленням вказаного діагнозу значно підвищилися.
У зв`язку з викладеним є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на залишок доходу забезпечувати власні життєві потреби в повному обсязі, а тому є необхідним стягувати з відповідача аліменти в судовому порядку в зазначеному розмірі.
Ухвалою суду від 27.11.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки для їх подання. 
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, судом повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, поряд з цим, в прохальній частині позовної заяви про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини просила розгляд справи провести без її участі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся судом належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик за зареєстрованим місцем проживання відповідача, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, а також відзив на позов відповідач не подавав, тим самим, судом відзначається, що відповідач не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні, надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог.
При цьому, суд зауважує, що відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи. Неявка відповідача та/або його представника в судове засідання не є підставою для відкладення розгляду справи. 
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, разом з тим є такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 04 червня 2010 року у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 241 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , оригінал якого додано позивачем до позову, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають, припинено ведення спільного господарства.
Крім того, встановлено, що від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кіровоградській області Управління державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 12 листопада 2021 року, про що 13 грудня 2011 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), складено відповідний актовий запис № 2244.
Батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в свідоцтві про народження зазначені в графі «Батько» - ОСОБА_2 , в графі «Мати» - ОСОБА_1 .
За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу з відповідачем, серед яких позивач зазначила різні погляди на сімейне життя, втрату почуття любові та поваги один до одного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, і, зокрема, позивача, якою пред`явлено позов до суду про розірвання шлюбу з відповідачем.
Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Крім того, судом відзначається, що добровільність шлюбу, - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем.
Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
При цьому, судом під час судового розгляду справи з наявних у справі доказів не встановлено наявності обставин, визначених ч. 2 ст. 110 СК України, за яких позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Частиною 3 статті 115 СК України визначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин та небажання сторін їх відновлювати, дійсні причини пред`явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, про що свідчить подана до суду позивачем заява, крім того, сторони не заявляли клопотань про надання їм строку на примирення, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, довіри, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права їх неповнолітньої дитини, у зв`язку з чим заявлені позивачем позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В свою чергу, позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з зазначеним позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, як на підстави позовних вимог зазначила, що після її припинення шлюбних відносин з відповідачем їх донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з нею (позивачем) та перебуває на її (позивача) утриманні, та, крім того, доньці встановлений діагноз: Арахноїдальна кіста правої скроневої ділянки, Ангіодистонія судин на фоні остеохондрозу шийного відділу хребта, Стійкі цефалгії, Артеріальна гіпертензія 1 ст., Пролапе мітрального клапану 1 ст., внаслідок чого їй необхідно кожного року проходити УЗД судин голови, вартістю приблизно 1200 грн., УЗД серця, вартістю приблизно 1200 грн., МРТ головного мозку, вартістю приблизно 2000 грн.
З огляду на зазначене, судом відзначається, що статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Тим самим обставини, на які посилається позивач, мають самостійний порядок врегулювання передбачений ст. 185 СК України та за своєю правовою природою є додатковими витратами, які мають стягуватися окремо у твердій грошовій сумі на підставі фактичних медичних потреб, а не шляхом збільшення частки регулярних аліментів, розмір яких на одну дитину за усталеною судовою практикою становить 1/4 частини заробітку (доходу) платника.
Також, суд зауважує, що аліменти - це кошти на утримання дитини, які необхідні, щоб забезпечити базові матеріальні умови для життя дитини: оплату харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дітьми комунальних послуг, лікування нескладних захворювань та ін..
Таким чином, витрати на утримання дитини, зокрема, на харчування, ліки, сезонний одяг та взуття, відносяться до тих матеріальних потреб дитини, які мають покриватися коштами на утримання дитини, а саме, аліментами, що мають винятково цільовий характер, спрямовані на утримання дитини, для забезпечення та створення належних умов для виховання та розвитку неповнолітньої дитини, які зобов`язані забезпечити неповнолітній дитини її батьки.
На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, крім того, припинення між батьками шлюбних відносин та проживання когось з батьків окремо від дитини не звільняє останніх від зазначеного обов`язку щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття, окрім того, судом під час розгляду справи, з урахуванням положень ч. 1 ст. 182 СК України та наявних у справі доказів, не встановлено наявності на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх (малолітніх) дітей, непрацездатних батьків, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, крім того, судом відзначається, що відповідач є молодою, здоровою, працездатною особою, оскільки іншого судом з наявних у справі доказів не встановлено, на підставі чого та враховуючи, що законодавчо визначений розмір аліментів, які стягуються з платника аліментів на одну дитину становить 1/4 частину усіх видів доходів (заробітку), з урахуванням викладеного вище, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини – доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, тобто не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення аліментів з дня пред`явлення позивачем позову до суду, а саме: 29 жовтня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Окремо судом відзначається, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
Також, суд зауважує, що за наявності обґрунтованих підстав та понесених витрат, позивач не позбавлена права на звернення до суду з позовом до відповідача в порядку ст. 185 СК України про стягнення додаткових витрат на дитину. 
Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць.
Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. сплачений позивачем за позовну вимогу про розірвання шлюбу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, та судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. за звернення до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, враховуючи, що позивач відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні до суду позову про стягнення аліментів.
Відповідно до ст.ст. 110, 112, 180, 182, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, - задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 04 червня 2010 року у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 241.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини – доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 жовтня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.
Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.
Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Кропивницький апеляційний суд. 

Суддя Подільського 
районного суду 
міста Кропивницького Лілія Андріївна Іванова