справа № 619/451/26
провадження № 2/619/742/26

РІШЕННЯ
іменем України
12 березня 2026 року          м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області 
у складі: головуючого судді      Пруднікової О.В.,
за участю секретаря судового засідання     Вишневської О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, встановив:
Стислий виклад позиції позивача.
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №2184879 від 23.03.2020 у загальній сумі 18 849,00 грн.
В обґрунтування позову посилається на те, що 23.03.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит №2184879, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 6 100 грн на умовах визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язалася повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту на умовах та в термін, що визначений договором. ТОВ «Авентус Україна» умови кредитного договору виконало у повному обсязі, відповідач умови не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 18 849,00 грн, з яких: 6 100,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 12 749,00 грн - заборгованість за відсотками. 07.12.2020 між ТОВ «Авентус Україна»» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги №ККАУ-07122020, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги і за договором про надання споживчого кредиту №2184879 від 23.03.2020. Відповідачу 12.01.2026 було надіслано досудова вимога про погашення заборгованості, яка залишилася без задоволення. 
Стислий виклад позиції відповідача.
У відзиві на позовну заяву адвокат Лисенко А.О., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не надано належного оригіналу договору від 23.03.2020 укладеного між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна» для можливості перевірки дійсності укладання та підписання договору саме відповідачем, оскільки провести його ідентифікацію, що саме ним підписано зазначений договір неможливо. До матеріалів справи не надано доказів направлення на будь-який засіб зв`язку одноразових ідентифікаторів, приналежності вказаного номеру телефону відповідачу та вказівки саме вказаного номеру телефону відповідача. Тобто, відсутні докази, які свідчать про належне підписання кредитного договору одноразовим ідентифікатором так само, як і доказів належної ідентифікації відповідача. Лише зазначення в пункті «реквізити сторін» електронний підпис С395991, не може означати безумовність підписання договору, саме відповідачем. Відсутність в матеріалах справи доказів видачі відповідачу кредитних коштів є додатковою підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Позивачем неправомірно нараховано проценти поза межами дії договорів. Так, відповідно до п. 1.4. договору строк кредитування 20 днів. Як вбачається з картки обліку договору, яка складена ТОВ «Авентус Україна» та підписана директором останнього, проценти нараховуються 260 днів до 06.12.2020. Отже, за кредитним договором проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом строку, на який надані кредитні кошти. Тобто, в даному випадку нарахування відсотків має здійснюватися 20 днів, а саме з 23.03.2020 по 12.04.2020. За таких обставин, позивач втратив право нараховувати відсотки за кредитом після 12.04.2020. Позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору №2184879 від 23.03.2020 строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору. Позивач у картці обліку договору, яка складена ТОВ «Авентус України» зазначає, що нібито 13.04.2020 відповідач здійснила платіж на суму 1738,50 грн. Однак відповідач 13.04.2020 не робила жодного платежу на автопролонгацію кредитного договору та і позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, зокрема, первинних документів (касово-бухгалтерських документів), на отримання цього платежу за кредит договором. Вважає, що позов подано до суду передчасно, т.я. позивачем не надано належних та допустимих доказів направлення досудової вимоги відповідачу, що у останньої виник обов`язок повернення грошових коштів за кредитним договором. Крім того, зазначає, що стягнення по суті додатковий спосіб отримання доходу. Отже, просить у задоволенні позову відмовити, а також відмовити у задоволенні стягнення витрат на правничу допомогу з огляду на їх необґрунтованість. 
Участь у справі сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, матеріали справи містять його клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, представник відповідача у наданому суду відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позовних вимог, а справу розглядати за їх відсутності.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
23 березня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 2184879 про надання споживчого кредиту, в електронній формі( а.с. 25-30).
Відповідно до п.1.1. договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до особистого кабінету.
На умовах, встановлених договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені цим договором (п.1.2). 
Відповідно до п. 1.3. договору сума кредиту складає - 6 100,00 грн. Строк кредиту - 20 днів. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є додатком № 1 цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в Розділі 4 цього договору (п.1.4). 
Тип процентної ставки - фіксована та залежить від фактичного виконання споживачем умов договору та становить: знижена процентна ставка 1,33% в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 цього договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку; стандартна процентна ставка 1,90% в день від суми кредиту (п. 1.3, 1.5.1, 1.5.2).
Відповідно до п. 1.6. договору мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.
Орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладання договору складає: за зниженою ставкою 486,78% річних, за стандартною ставкою 695,40% річних ( п. 1.7, 1.7.1, 1.7.2. договору).
Орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає: за зниженою ставкою 7722,60 грн, за стандартною ставкою 8418,00 ( п. 1.8, 1.8.1, 1.8.2. договору).
Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту (п. 2.1. договору).
Розділом 4 Договору передбачена пролонгація строку кредиту.
Строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п.1.4 договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п.п.4.2-4.5 договору (п.4.1). 
Таке продовження може бути ініційовано споживачем, якщо його заборгованість складає не менше 400,00 грн включно шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем (п.4.2, 4.3). 
Товариство має право протягом строку для відповіді акцептувати пропозицію (оферту) споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені споживачем товариству в особистому кабінеті/зазначені в договорі (п.4.4).
Відповідно до п. 9.2. договору, цей договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним.
Відповідно до графіку платежів до договору про надання споживчого кредиту № 2184879 від 23.03.2020 (Додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 2184879 від 23.03.2020) платіж повернення кредиту та сплати нарахованих процентів мав бути внесений відповідачем одноразово 12.04.2020 у розмірі 7 722,60 грн, де 6100,00 грн - сума кредиту, 1622,60 грн - сума нарахованих процентів (а.с.31).
Вказаний договір про надання споживчого кредиту, графік платежів та паспорт споживчого кредиту, підписані ОСОБА_1 23.03.2020 о 16:48:29 електронним підписом одноразовим ідентифікатором -С395991 ( а.с. 22-24, 25-30, 31).
Кредитний договір містить інформацію про анкетні дані позичальника, її РНКОПП, серію, номер паспорту та дату його видачі, адресу зареєстрованого місця проживання, контактні дані: номери телефонів, адресу електронної пошти.
З довідки про ідентифікацію суд вбачає, що клієнт ОСОБА_1 , ідентифікований ТОВ «Авентус Україна». Одноразовий ідентифікатор С395991, відправлений клієнту 23.03.2020 о 16:48:29 на номер телефону НОМЕР_2 (а.с.32). 
З листа ТОВ ФК «Вей Фор Пей» від 16.12.2025 вбачається, що на підставі угоди про переказ коштів № ВП-200417-1 від 20.04.2017, укладеної між ТОВ ФК «Вей Фор Пей» та ТОВ «Авентус Україна», за дорученням ТОВ «Авентус Україна» здійснений успішний переказ коштів на картку клієнта: 23.03.2020 на суму 6100,00 грн, маска картки НОМЕР_3 (а.с.33).
07.12.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги № ККАУ-07122020, відповідно до умов якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості)(а.с.46-53).
Відповідно до платіжного доручення № 20365 від 07.12.2020 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» сплатило на користь ТОВ «Авентус Україна» плату згідно з договором відступлення прав вимоги № ККАУ-07122020 від 07.12.2020 у розмірі 667472,80 грн (а.с.57).
07.12.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено акт реєстру боржників від 07.12.2020 за договором відступлення права вимоги ККАУ-07122020 від 07.12.2020 ( а.с. 55).
За відомостями Витягу з Реєстру боржників договором відступлення права вимоги ККАУ-07122020 від 07.12.2020, до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором № 2184879 від 23.03.2020, укладеним з ОСОБА_1 . Загальна сума заборгованості становить 18 849,00 грн ( а.с. 54).
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2184879 від 23.03.2020, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» станом на 23.03.2020 складає 18 849,00 грн, з яких: 6 100,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 12 749,00 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 35-45).
Крім того, позивач направив письмову вимогу відповідачу на адресу місця проживання, яку вона зазначила у договорі, та підтверджується довідкою реєстрації місця проживання, просив виконати зобов`язання перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», а саме: негайно погасити заборгованість в загальному розмірі 18 849,00 грн. Однак станом на дату подання позову заборгованість за кредитним договором № 2184879 від 23.03.2020 ОСОБА_1 не погашена ( а.с. 58).
Згідно з довідкою АТ «А-Банк» на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 в банку емітовано карту № НОМЕР_5 . По рахунку № НОМЕР_5 було зарахування кошти на суму 6 100, 00 грн від 23.03.2020 (а.с. 84-88). 
Застосовані норми права, мотиви та висновки суду.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.
Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.
Матеріалами справи підтверджується, що договір про надання надання фінансового кредиту № 2184879 від 23.03.2020, укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний сторонами, відповідно до вимог статті 12 вказаного Закону, а саме з боку кредитодавця засвідчено кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу, а з боку позичальника за допомогою одноразового ідентифікатору С395991, та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Зі змісту укладеного договору вбачається, що сторонами узгоджено всі істотні умови договору, зокрема, сума кредиту, розмір процентів за користування кредитом, строк кредитування.
З матеріалів справи вбачається, що 23.03.2020 ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та 23.03.2020 надало їй кредит в сумі 6 100,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку, зазначену відповідачем у кредитному договорі, що підтверджується довідкою ТОВ ФК «Вей Фор Пей» від 16.12.2025 (а.с. 33). 
Крім того, зарахування коштів 23.03.2020 на картку відповідача № НОМЕР_5 у розмірі 6 100, 00 грн підтверджується довідкою АТ «А-Банк» (а.с.84-88 ). 
Ідентифікація позичальника як споживача фінансових послуг на вебсайті товариства проведена відповідно до закону.
Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання по поверненню сум отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування ним.
Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.
З договору вбачається, що відповідно до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, він оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Оскільки цей договір укладений на сайті позикодавця, та відповідач підписала його 23.03.2020 одноразовими ідентифікатором, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства, такий договір не був би укладений.
Договір містить ПІБ, дату народження, паспортні дані, податковий номер, адресу реєстрації, номер мобільного телефону відповідача, реквізити банківського рахунку, тощо.
Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми та є обов`язковим до виконання сторонами.
Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи відповідача щодо недоведення позивачем факту укладання між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем кредитного договору та погодження суттєвих умов кредитування та надання відповідачу кредиту.
Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За приписами частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).
Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.
У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-979цс15.
Суд вважає, що позивачем на підставі достатніх та достовірних доказів підтверджено укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачкою, а також підтверджено наступне укладення договору відступлення прав вимоги від первісного кредитора до позивача за спірним договором кредиту.
Доказів про сплату заборгованості за кредитним договором позивачу або первісному кредитору відповідач не надала.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .
Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).
Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення позичальником зобов`язання, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Позикодавець наділений можливістю реалізувати своє право в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України на дострокове повернення йому частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, як шляхом пред`явлення досудової вимоги, так і судової.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) зазначено, що «у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості».
У постановах Великої Палати Верховного Суду неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.
Умовами договору № 2184879 від 23.03.2020 строк кредитування визначений - 20 днів, з 23.03.2020 до 12.04.2020 (дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів).
З наданого розрахунку заборгованості суд вбачає, що відсотки за користування кредитними коштами нараховані за період з 23.03.2020 по 01.08.2020 включно.
Суд бере до уваги, що умовами договору передбачено його пролонгація виключно за ініціативою позичальника та при досягненні домовленості між сторонами, для чого позичальник мав здійснити платіж у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, а Товариство має право акцептувати пропозицію (оферту) споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти.
Посилаючись на розрахунок заборгованості, позивач вказує на те, що договір було пролонговано, оскільки відповідач здійснила платіж 13.04.2020 на погашення тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами у розмірі 1 738,50 грн.
Разом з тим, наданий позивачем розрахунок заборгованості сам по собі не є первинним бухгалтерським документом та не може вважатися належним і допустимим доказом перерахування відповідачем 13.04.2020 грошових коштів у рахунок погашення заборгованості.
Крім того, позивач, звертаючись до суду з клопотанням про витребування доказів, не заявляв вимог щодо витребування доказів, які б підтверджували пролонгацію (продовження строку дії) договору, що свідчить про відсутність належного доказового обґрунтування відповідних доводів.
За таких обставин відсутні правові підстави вважати, що строк дії договору було продовжено у встановленому законом або договором порядку. Відтак нарахування процентів після спливу строку дії договору є безпідставним, а вимоги про їх стягнення - такими, що не підлягають задоволенню.
Враховуючи, що за умовами договору до періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається дата повернення кредиту, вказана в графіку платежів, суд установив, що за період з 23.03.2020 до 12.04.2020 (20 днів) розмір відсотків (за стандартною процентною ставкою 1,90% в день) складає 2 318,00 грн (115,9 х 20), які і підлягають стягнення з відповідача.
Доводи представника відповідача, про те, що позивачем не надано доказів підтвердження факту підписання кредитного договору та передачі грошових коштів спростовуються матеріалами справи, зокрема, самим договором підписаним ОСОБА_1 23.03.2020 о 16:48:29 електронним підписом одноразовим ідентифікатором -С395991 ( а.с. 22-24, 25-30, 31), довідкою про ідентифікацію (а.с.32), листом ТОВ ФК «Вей Фор Пей» від 16.12.2025 про переказ коштів на картку клієнта: 23.03.2020 на суму 6100,00 грн, маска картки НОМЕР_3 (а.с.33), довідкою АТ «А-Банк» на ім`я ОСОБА_1 , про зарахування коштів на суму 6 100, 00 грн від 23.03.2020 (а.с. 84-88). 
При цьому, суд зауважує, що на підтвердження своїх заперечень відповідач не був позбавлений можливості надати суду належні та допустимі докази на підтвердження відповідних обставин, зокрема виписку з карткового рахунку відповідачки. Крім того, відповідач мав процесуальне право звернутися до суду з клопотанням про витребування зазначеної виписки або інших доказів, що спростовують факт зарахування коштів.
Однак відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами та не вчинив відповідних дій, спрямованих на належне доказування викладених ним обставин, що свідчить про недоведеність його доводів у цій частині.
Таким, чином, суд вважає, що позивачем на підставі достатніх та достовірних доказів підтверджено укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачкою, а також підтверджено наступне укладення договору відступлення прав вимоги від первісного кредитора до позивача за спірним договором кредиту.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 8 418,00 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 100,00 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 2 318,00 грн.
Щодо стягнення судового збору та витрат на правову допомогу.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 (справа № 379/1418/18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У позовній заяві ТОВ «ФК «Кредит-капітал» просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8 000,00 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Так, між ТОВ «ФК «Кредит-капітал» та адвокатське об`єднання «Апологет» в особі адвоката Усенка М.І. укладено договір про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025, про що надано акт №932 надання послуг (правничої (правової допомоги) та детальний опис наданих послуг до акту №932 від 12.01.2026 за договором про надання (правової (правничої) допомоги) від 01.07.2025.
Відповідно до детального опису наданих послуг від 12.01.2026 за договором про надання (правової (правничої) допомоги) від 01.07.2025 адвокатським об`єднанням «Апологет» в особі адвоката Усенка М.І. надано правничу допомогу: усна консультація клієнта, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором 30 хв; ознайомлення з матеріалами кредитної справи - 2 год; погодження правової позиції клієнта у справі- 30 хв; складення позовної заяви з урахування правової позиції клієнта-3 год 30 хв, всього 6 год 30 хв. 
Водночас зі змісту ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц.
Крім цього, Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
З урахуванням конкретних обставин, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.
З огляду на вищевикладене, враховуючи ціну позову, складність справи, яка є типовою та нескладною, обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, який об`єктивно підтверджується матеріалами справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, критерії розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000, 00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача судові витрати банку зі сплаті судового збору за подачу позову, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 328,00 грн, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: - 1486,29 грн.
Керуючись ст. 205, 207, 509, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 549, 611, 626, 628, 639, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст. 10, 12, 19, 81, 141, 211, 247, 258-260, 263-265, 354 ЦПК України, суд -
ухвалив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 2184879 від 23.03.2020 у розмірі 8 418 ( вісім тисяч чотириста вісімнадцять) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір в розмірі 1 486 (одна тисяча чотириста вісімдесят шість ) гривень 29 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
В іншій частині позову відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано - після закінчення апеляційного провадження.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, а у разі його ухвалення за відсутності учасників справи- в той же строк з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування (ім`я) сторін:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ: 35234236, адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Столицького, буд. 1, корпус 28;
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя  О. В. Пруднікова