Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 року Справа№200/571/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Кошкош О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Отрох Алла Володимирівна (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) в інтересах ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) звернувся через підсистему “Електронний суд” до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ), Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ) про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не включення до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористані дні оплачуваних відпусток в загальній кількості 81 день, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", та провести її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування зазначено, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.06.2024 № 168, ОСОБА_1 нараховано грошову компенсацію за: - невикористану щорічну основну відпустку у розмірі 10 календарних днів за 2022 рік; - невикористану щорічну основну відпустку у розмірі 30 календарних днів за 2023 рік; - невикористану щорічну основну відпустку у розмірі 13 календарних днів за 2024 рік; - невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій у розмірі 28 календарних днів за 2023-2024 роки. Всього 81 день. Вважає, що бездіяльність відповідачів щодо не врахування додаткової грошової винагороди при розрахунку грошової компенсації за всі невикористані дні відпустки є протиправною
30 січня 2026 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі призначено розгляд справи за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
16 березня 2026 року ухвалою суду зобов`язано Міністерство оборони України надати суду актуальні відомості стосовно юридичних осіб, а саме Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), а у разі припинення юридичної особи зазначити правонаступника, в т.ч. надати докази процесуального правонаступництва.
На виконання вимог ухвали суду надано лист від 20.03.2026 №21951/с в якому повідомлено, що відповідно до спільної директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 25.07.24 № Д-321/73/дск, Директиви Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України від 26.07.2024 №Д25/ДСК, військову частину НОМЕР_1 було розформовано, умовне найменування НОМЕР_1 та ідентифікаційний код НОМЕР_4 анульовано (виключено з відомчого обліку Міністерства оборони України), правонаступником визначено Військову частину НОМЕР_2 . 
На підтвердження правонаступництва надано Витяг із наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 01.08.2024 №213/нод (з основної діяльності) „Про розформування Військової частини НОМЕР_1 “.
Військовою частиною НОМЕР_2 надано відзив, в якому зазначено, що позивача було виключено зі списків Військової частини НОМЕР_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.06.2024 №168. Військова частина НОМЕР_2 є правонаступником Військової частини НОМЕР_1 . На запит від 16.12.2025 представника позивача адвоката Військова частина НОМЕР_2 надала 02.01.2026 відомості про грошове забезпечення ОСОБА_1 за весь період служби, в тому числі і розрахунок складових виплат при звільненні. Вважає, що позивачем порушено строк звернення до суду. Включення додаткової винагороди до розрахунку грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки не передбачено законом у зв`язку із чим вимоги позивача є безпідставними. Крім того зауважив, що відповідно до наявним у справі карткам особового рахунку позивача вбачається, що у рік звільнення із військової служби позивач не отримував додаткову винагороду, тому включати її в розрахунок компенсації не було також підстав.
Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке.
ОСОБА_1 , проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , звільнений наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 07.06.2024 №66-РС, з 14.06.2024 виключений зі списків особового складу частини та знятий зі всіх видів забезпечення, про що свідчить витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.06.2024 №168. З наказу також вбачається, що позивачу визначено до виплати грошову компенсацію невикористаної щорічної відпустки у кількості 10 діб за 2022 рік, 30 діб за 2023 рік, 13 діб за 2024 рік, невикористаної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій у кількості 14 днів за 2023 рік, 14 днів за 2024 рік. 
На адвокатський запит від 16.12.2025 щодо обчислення розміру місячного грошового забезпечення для визначення одноденного розміру грошового забезпечення при розрахунку компенсації за невикористані відпустки у 2022 – 2024 Військовою частиною НОМЕР_2 надана відповідь від 02.01.2026 №1553/62, в якій повідомлено, що в період проходження військової служби з 26.02.2022 по 13.06.2024 Військова частина НОМЕР_1 , знаходилась на фінансовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_2 . Відповідно до п.6 розділу ХХХІ Наказу Міністерства оборони України №260 розрахунок грошового забезпечення для виплати грошової компенсації за всі дні невикористаної відпустки здійснювався з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, крім винагород. 
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення до грошового забезпечення для обрахунку компенсації за дні не використаної відпустки винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їхнього соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям і членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).
Положеннями частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначено перелік складових грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
За правилами частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
У рік звільнення військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей (абзац 3 частини чотирнадцятої статті 10-1 Закону №2011-XII).
Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704), окрім тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та розмірів надбавки за вислугу років також затверджено додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з пунктом 3 Постанови № 704 виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу визначено здійснювати в порядку, що затверджується, зокрема, Міністерством оборони України.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджено наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 (далі - Порядок № 260).
Розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. (пункт 6 розділу XXXI Порядку № 260 в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), у пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил України, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
З приводу питання, чи підлягає включенню додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова компенсація за невикористані дні оплачуваних відпусток, Верховний Суд у постанові від 23 вересня 2024 року в справі № 240/32125/23 констатував, що на відміну від правил обчислення розміру допомоги для оздоровлення, пункт 6 розділу ХХХІ Порядку № 260 не містить жодних застережень щодо заборони урахування винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір відповідної компенсації.
Навпаки, за приписами указаної норми до такого розрахунку включено щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. Тому при обчисленні розміру таких виплат, відповідач був зобов`язаний урахувати суму винагороди, яку позивач отримував перед звільненням.
Згідно довідок про розмір грошового забезпечення, ОСОБА_1 в рік звільнення (січень 2024 року - липень 2024 року) щомісячно сплачувалась вказана додаткова винагорода (розмір 100000 грн щомісячно).
Таким чином, ураховуючи те, що додаткова винагорода, запроваджена Постановою №168, є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, суд дійшов висновку, що указана винагорода входить до складу грошового забезпечення позивача (як розрахункова величина), з якого обчислюється розмір компенсації за всі невикористані позивачем дні оплачуваних відпусток.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року, справа № 380/10576/23.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для включення додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, до складу місячного грошового забезпечення, з якого позивачу обчислено грошову компенсацію за невикористані дні оплачуваних відпусток.
Щодо строку звернення суд вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП країни) (у редакції чинній на момент звернення позивача до суду) із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). 
Суд враховує, що предметом спору у цій справі є бездіяльність відповідача щодо невключення до складу грошового забезпечення сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток.
Отже, строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної суми компенсації при звільненні складає три місяці. 
Початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, що, у цій справі, відбулося шляхом вручення грошового атестата (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні).
Під час розгляду справи судом встановлено, що про розмір компенсації позивач дізнався із відповіді від 02.01.2026, яка надана на адвокатський запит. 
Відповідачем не повідомлено, а судом не встановлено інших обставин, що підтверджували б отримання позивачем письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні більш ранньою датою. Отже, суд вважає в цьому випадку, що саме ознайомлення позивача із листом-відповіддю від 02.01.2026, є подією, з якою пов`язаний початок перебігу строку звернення до суду.
Враховуючи до уваги викладені обставини у сукупності, суд вважає, що позивач не пропустив строк звернення з цим позовом до суду .
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Визначаючись з обранням способу захисту, суд враховує, що на час розгляду цієї справи по суті Військова частина НОМЕР_1 розформована, а її правонаступником визначена Військова частина НОМЕР_2 , отже належним способом захисту є визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у невключені до складу грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 обчислена грошова компенсація за невикористані дні оплачуваних відпусток, сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 (як правонаступника) здійснити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) перерахунок та доплату грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток, обчисливши її розмір із розміру місячного грошового забезпечення з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст.139, 244-250, 255, 262, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у невключенні до складу грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 обчислена грошова компенсація за невикористані дні оплачуваних відпусток, сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ) здійснити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) перерахунок та доплату грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток, обчисливши її розмір із розміру місячного грошового забезпечення з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
В задоволені решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош