Справа № 635/13245/24 
№ провадження 2/646/1737/2026 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 року      м.Харків

Основ`янський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Янцовської Т.М.,
за участю секретаря Зубкової В.О.,
представника відповідача – Громова О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 635/13245/24 за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, 
в с т а н о в и в :
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_2 не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 01.09.2009 р. до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на час смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири за вищезазначеною адресою. Позивачка з 01.09.2009 р. по час смерті ОСОБА_2 вели спільне господарство та фактично мешкала за адресою останньої. 01.09.2009 р. позивачка вступила до Української інженерно-педагогічної академії Міністерства Освіти та науки, та саме з цього часу почала з померлою вести спільний побут - придбавали продукти, ліки, сплачували за спільні кошти комунальні витрати. З 2016 року ОСОБА_2 потребувала стороннього догляду, бо в неї був діабет ІІ ступеню тяжкості. Чоловік ОСОБА_2 – ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . З 15.09.2012 р. позивачка одружилася з ОСОБА_4 , від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син – ОСОБА_5 . Родина позивачки займалася похованням спадкодавця, сплачувала та сплачує комунальні послуги за квартиру, забезпечувала ОСОБА_2 всім необхідним для життя: продуктами, ліками, прала, готувала їжу, підтримувала як морально, так і фізично. Але після звернення до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину вона отримала відмову у зв`язку з відсутністю родинних відносин між нею та спадкодавцем.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
У судовому засіданні представник відповідача Харківської міської ради Громов О.В. просив відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 в зв`язку з їх необґрунтованістю, пояснивши, що спільне проживання не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. Позивачкою не надано жодного обґрунтованого підтвердження спільного проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних сім`ї.
Ухвалою суду від 16.06.2025 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 21.01.2026 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.
Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного.
Судом встановлено, що 01.09.2009 р. укладено угоду про підготовку фахівців з вищою освітою за №К9-1/2 між Українською інженерно-педагогічною академією Міністерства Освіти і науки України академією та позивачкою з зазначенням адреси проживання останньої АДРЕСА_1 .
З повідомлення ректора Українського державного університету залізничного транспорту від 15.12.2021 р. убачається, що ОСОБА_1 навчалась в університеті з 23.09.2014 р. до 06.07.2016 р., в гуртожитках не проживала, місце реєстрації АДРЕСА_2 , в заяві на вступ додатково зазначена адреса для листування АДРЕСА_1 .
З наданої копії медичної карти від 02.12.2013 р. убачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 .
Згідно акту, складеного депутатом Південноміської ради 10.12.2021 р. позивачка зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , але зі слів сусідів не проживає.
З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 07.11.2008 р. Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, убачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.11.2008 року, про що в книзі реєстрації шлюбів 07.11.2008 р. зроблено відповідний актовий запис № 479.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 10.11.2020 р., ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в книзі реєстрації смертей 10.11.2020 р. зроблено відповідний актовий запис №17754.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 24.10.2013 р., ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що в книзі реєстрації смертей24.10.2013 р. зроблено відповідний актовий запис №14103.
Позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 15.09.2012 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , виданим виконавчим комітетом Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 57, від шлюбу народився син – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що убачається з свідоцтва про народження, виданого Холодногірським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №104.
23.11.2020 р. позивачка звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 .
З копії спадкової справи убачається, що ОСОБА_2 за життя заповітів не складала, свідоцтво про право на спадщину після її смерті будь-якій особі не видавалося.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для справи.
Частинами 6, 7 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Позивачка звернулась до суду з вимогою встановити факт проживання її однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_2 не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, з метою захисту її права на спадкування майна померлої ОСОБА_2 , оскільки нотаріусом відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії через відсутність родинних відносин померлої та позивачки.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 
Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1260-1265 цього Кодексу.
За ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.
Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення таких юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06 березня 2025 року у справі № 521/729/20, від 07 травня 2025 року у справі № 283/2703/23, від 07 серпня 2025 року у справі № 466/11802/21.
Відповідно до статей 77–80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми. 
Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання, ведення спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. 
Позивачка посилається на те, що з 01.09.2009 р. вона вступила до Української інженерно-педагогічної академії Міністерства Освіти та науки, та саме з цього часу почала з померлою ОСОБА_2 вести спільний побут - придбавали продукти, ліки, сплачували за спільні кошти комунальні витрати. Але суд враховує, що саме на час – 01.09.2009 р. позивачка не досягла повноліття, та нею не надано будь-яких доказів щодо наявності у неї самостійного заробітку. 
Суд не приймає до уваги в якості доказів надані позивачкою фотокартки в зв`язку з тим, що за ними неможливо ідентифікувати осіб, що на них зображені, вони не містять часу, місця їх виготовлення, а тому такі докази є недопустимими.
Крім того, не є підтвердженням ведення господарства надані квитанції про сплату комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1 за 2021 рік, оскільки вони не містять платника, а також сплачені після смерті ОСОБА_2 .
Наданий акт, складений депутатом Південноміської ради 10.12.2021 р. не підтверджує факту проживання однією сім`єю позивачки зі спадкодавцем, оскільки вона звернулась з позовом про проживання з померлою ОСОБА_2 в період з 01.09.2009 р. до 06.11.2020 р., в той час, як наведений вище акт не містить періоду, в який позивачка ніби не проживала за адресою АДРЕСА_3 , при цьому зазначений акт містить невірну дату реєстрації позивачки ОСОБА_1 – 19.06.2019 р. замість правильної 14.06.2019 р. 
При цьому суд звертає увагу, що позивачка, будучи зареєстрованою за вищезазначеною адресою АДРЕСА_3 з 14.06.2019 року, так і не зареєструвалась за місцем свого, як вона стверджує, фактичним проживанням в особи, з якою вона проживала однією сім`єю - ОСОБА_2 .
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживала зі спадкодавцем однією сім`єю на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.
Спільні фотографії, понесення витрат на поховання не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю позивачки з померлою ОСОБА_2 , не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю без наявності інших ознак сім`ї, оскільки доказів на підтвердження спільного проживання до дня смерті, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла та його ремонт позивачкою  ОСОБА_1 не надано.
Таким чином, позивачкою належними та допустимими доказами не доведено наявності обов`язкових ознак, притаманних сімейним відносинам (наявність спільного бюджету, харчування за спільні кошти, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інші обставини, які б підтверджували факт проживання позивачки однією сім`єю протягом не менш як п`яти років до часу відкриття спадщини), у зв`язку із чим суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову про встановлення факту спільного проживання позивачки з ОСОБА_2 однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 01.09.2009 р. до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Керуючись ст. 3 СК України, ст. ст. 1216, 1217, 1223, 1258, 1264 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 19, 82, 259, 263-265 ЦПК України, 
в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Основ`янський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення складено 14.04.2026 р.

Відомості щодо учасників справи:
позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ,
відповідач - Харківська міська рада, м. Харків, пл. Конституції, 7, ЄДРПОУ 04059243.

Суддя: Т.М. Янцовська