ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" лютого 2026 р. Справа№ 369/340/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Гаврилюка О.М.
суддів: Ткаченка Б.О. 
Майданевича А.Г. 

за участю секретаря судового засідання: Ніконенко Є.С.
за участю представників сторін:
від позивача: Брижатий С.В.;
від відповідача: Нурищенко С.В.;
від третьої особи: не з`явився;

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія»
на рішення Господарського суду Київської області від 26.08.2025, повний текст рішення складено 29.08.2025
у справі № 369/340/22 (суддя Антонова В.М.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія»
до ОСОБА_1 
третя особа - Дочірнє підприємство «Дніпровський круг»
про визнання нерухомого майна предметом іпотеки

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішень господарських судів 

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), третя особа - Дочірнє підприємство «Дніпровський круг» (далі - третя особа), в якому просить суд:
- визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» право іпотеки на нежитлове приміщення №34 загальною площею 58,1 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 ., пов. 17, що було передано в іпотеку на підставі Іпотечного договору від 21.11.2008, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара В.В. та внесений в реєстр за №1978 як належне ОСОБА_1 на праві власності відповідно до Договору майнових прав на нежитлове приміщення, серія та номер: 16/12/08-Б-О, виданий 16.12.2008, видавник: ДП «Дніпровський круг».
Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для визнання за позивачем права іпотеки на нежитлове приміщення №34 загальною площею 58,1 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 ., пов. 17 (далі - спірне майно), яке було передано в іпотеку на підставі іпотечного договору від 21.11.2008, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Комерційний Банк «Арма» (далі - ТОВ «КБ «Арма»), правонаступником якого є позивач, та третьою особою, в якості забезпечення виконання кредитного договору №14/01/980-KL/190 від 22.12.2006, тоді як право власності на це майно на теперішній час зареєстроване за відповідачем.
Рішенням Господарського суду Київської області від 26.08.2025 у справі № 369/340/22 у задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» до ОСОБА_1 , третя особа - Дочірнє підприємство «Дніпровський круг» про визнання нерухомого майна предметом іпотеки відмовлено в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги 

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Київської області від 26.08.2025 у справі № 369/340/22, Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 26.08.2025 у справі № 369/340/22 і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.
Скаржник вказує на те, що без документів на право володіння чи користування земельною ділянкою на якій буде розміщено об`єкт містобудування, дозвіл отримати не можливо, тому якщо у ДП «Дніпровський круг» був дозвіл на будівництво, значить були і документи на землю, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції, що зазначені в рішенні суду не відповідають дійсності.
Скаржник зазначає, що матеріалами справи підтверджено та представником відповідача не заперечувалось, що приміщення, яким володіє відповідач складається з двох об`єднаних між собою приміщень, якими володіє відповідач складається з двох об`єднаних між собою приміщень 52,3 кв.м CDVII та 4,9 кв.м. CDLIX. Для такого обєднання потрібна технічна документація, яка знаходилась у Зотової Т.М . Через те, що для обєднання двох приміщень Зотова Т.М. надала свою документацію, то саме через це, остання і повідомила, що такої документації у неї немає. Це стосується не тільки відповідача але і інших власників квартир та нежитлових приміщень розташованих по АДРЕСА_2 .
На думку скаржника, судом не повно з`ясовано, що в іпотечному договорі укладеному 21.11.2008 між ТОВ КБ «АРМА» та ДП «Дніпровський круг», що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального органу Кара В.В., зареєстрований в реєстрі за номером 1978, де в п. 1.1. на третій сторінці вищевказаного іпотечного договору зазначено, що вказані в цьому пункті адреси квартир та нежитлових приміщень є будівельними та можуть бути змінені після введення будинку, в якому вони знаходяться, в експлуатацію.
Скаржник зазначає, що матеріали справи містять витяг про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек № 21780239 від 21.11.2008, реєстраційний номер 8217586 сформований Приватним нотаріусом Кара В.В., який ним безпосередньо підписаний та скріплений печаткою на сторінці 5 якого міститься інформація про обтяження майнових прав на нежитлове приміщення, будівництво якого не завершене, АДРЕСА_3 .

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вказав на те, що однією з причин відмови в задоволенні позову є не «відсутність земельної ділянки», а відсутність передачі в іпотеку прав на земельну ділянку на якій розташований об`єкт незавершеного будівництва, про що свідчить сам текст Іпотечного договору від 21.11.2008. Адже, відповідно до ст. 16 «Особливості іпотеки об`єктів незавершеного будівництва» Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинній на час укладення Іпотечного договору від 21.11.2008) передача в іпотеку об`єктів незавершеного будівництва здійснюється шляхом передачі в іпотеку прав на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт незавершеного будівництва. У разі передачі в іпотеку об`єкта незавершеного будівництва забудовником і звернення стягнення на завершену будівлю (споруду) іпотека не поширюється на ту її частину, яка виділена в натурі і була придбана будь-якою особою (покупцем) на підставі цивільно-правового договору шляхом повної сплати її вартості до моменту прийняття рішення про звернення стягнення, якщо інше не встановлено договором з покупцем. Після звернення стягнення до нового власника завершеної будівлі (споруди) або об`єкта незавершеного будівництва переходять визначені договором права і обов`язки забудовника щодо третіх осіб-покупців. Однак судом першої інстанції вірно встановлено, що матеріали справи не містять доказів того, що на момент укладення договору іпотеки третя особа взагалі мала будь-яке право розпоряджатися чи взагалі користуватися земельною ділянкою на якій здійснювалось будівництво багатоповерхового будинку. Також згідно із п.1.1. договору іпотеки майнові права третьої особи на вказані вище приміщення, будівництво яких не завершено, підтверджувались договором №2/06 підряду у капітальному будівництві, який укладений 18.05.2007 між третьою особою та ВАТ «БК «Дніпроінвестбуд», відповідно до п.1.3. якого право власності на об`єкт будівництва до моменту введення його в експлуатацію належить підряднику.
Відповідач вказує на те, що дозвіл на виконання будівельних робіт від 25.03.2005 за № 15/04-03 видавався на інший об`єкт будівництва, що також було встановлено рішенням Господарського суду Київської області від 04.10.2023 у справі № 2-5253/10, який введено в експлуатацію актом державної приймальної комісії від 23.11.2007, тому багатоквартирний будинок, який має таку ідентифікуючу ознаку, як Дозвіл на виконання будівельних робіт від 25.03.2005 за № 15/04-03 станом на день укладення Іпотечного договору від 21.11.2008, був вже майже як 1 рік введений в експлуатацію.
Відповідач зазначає про те, що первинна технічна інвентаризація багатоквартирного будинку, в якому розташовано нежитлове приміщення, належне відповідачу була проведена у 2009 році про що свідчить технічний паспорт від 25.12.2009, долучений до матеріалів справи представником відповідача 15.06.2023, а також проектна документація, в якій відсутня нумерація квартир і нежитлових приміщень. Тобто на момент укладення Іпотечного договору від 21.11.2008 була відсутня будь яка затверджена нумерація (в т.ч. будівельна, проектна тощо) квартир та нежитлових приміщень в будинку.
Також відповідач зазначає про те, що згідно із актом готовності об`єкта до експлуатації від 24.05.2018, підставою для складання цього акта є Проектна документація на будівництво, розроблена генеральним проектувальником ФОП Зотова Т.М., в якій відсутня нумерація приміщень з позначкою літери «а» (яка наявна в тексті іпотечного договору від 21.11.2008), так само в технічному паспорті виготовленому 25.12.2009 відсутня нумерація приміщень з позначкою літери «а». Згідно із відповіддю ФОП Зотової Т.М. на адвокатський запит щодо надання копії аркушів з оригіналів проектної та технічної документації (в т.ч. в якій нумерація частини квартир та приміщень має позначку «а») на 16-ти поверховий багатоквартирний житловий будинок, якому була присвоєна адреса: АДРЕСА_1, корпус 6, ФОП Зотова Т.М. повідомляє, що в генерального проектувальника ФОП Зотової Т.М. відсутня проектна та технічна документація (оригінали чи завірені копії), в якій відображена нумерація квартир та приміщень (в т.ч. в якій нумерація частини квартир та приміщень має позначку «а») в 16-ти поверховому багатоквартирний житловий будинок, якому була присвоєна адреса: АДРЕСА_1 . З наведеного вбачається, що висновок щодо відповідності поштових та проектних адрес ФОП Зотова Т.М. від 19.09.2019, який додано до позовної заяви є неналежним та недостовірним доказом, адже він суперечить наявній проектній та технічний документації з одного боку, з іншого особа, яка складала цей висновок і іншому офіційному документі стверджує, що така документація (інформація з якої мала б відображатися у висновку), відсутня.
Відповідач вказує на те, що він первісно придбав спірне приміщення, площею 58,3 кв.м, як цілісний об`єкт, і не об`єднував чи роз`єднував його. В матеріалах справи відсутні докази об`єднання чи роз`єднання спірного приміщення, так і докази на підтвердження, що Зотова Т.М. передала свою документацію для такого об`єднання. При оформленні Іпотечного договору 21.11.2008 приватним нотаріусом Кара В.В. було сформовано витяг про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек № 21780239 від 21.11.2008 на нежитлове приміщення, будівництво якого не завершене, АДРЕСА_3 , але при внесенні інформації в Державний реєстр речових прав, було внесено інформацію саме про обтяження квартири АДРЕСА_4 не нежитлового приміщення. Окрім того при переоформленні права іпотеки на себе у 2013 році, ТОВ «УБК» було зареєстровано право іпотеки саме на квартиру (житлове приміщення) №11а (двічі, і з різними площами), а не на нежитлове приміщення № 11а.
Відповідач наголошує, що він є добросовісним набувачем нерухомого майна, який як інвестор повністю виконав свої грошові зобов`язання за договором №16-1/12/08-Б-О 16.12.2008 року, сплативши ДП «Дніпровський круг» вартість об`єкта будівництва в сумі 128 260,00 грн, вчинив дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об`єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об`єкт. Даний договір є дійсним, в судовому порядку не оспорювався.
Відповідач зазначає, що оскільки як на момент придбання нежитлового приміщення відповідачем, так і на момент реєстрації права власності на нього за відповідачем в реєстрі не тільки була відсутня інформація про іпотеку придбаного відповідачем приміщення №34 та його складових частин: приміщення № CDVІІІ (52,3 кв.м) та приміщення № CDLІX (4,9 кв.м), але і запис про внесення в реєстр інформації про іпотеку нежитлового приміщення № 11а, і такий запис про іпотеку власне нежитлового приміщення № 11а не внесено і на теперішній час, відповідач добросовісно покладався на ці відомості, тобто не знав і не мав знати про існування будь-яких прав чи обтяжень, і набув право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. При цьому відповідач повністю оплатив придбане нежитлове приміщення, не є і не був кінцевим бенефіціарним власником ДП «Дніпровський круг» та не перебуває в родинних стосунках з власниками або керівниками ДП «Дніпровський круг», не був позичальником за кредитним договором та не виступав іпотекодавцем майнових прав, тобто не надавав іпотекодержателю згоди на те, що нерухоме майно стане його власністю після укладення договору іпотеки, а відтак є добросовісним інвестором.
Також позивач навів розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги у справі № 369/340/22, на суму у розмірі 15 000,00 грн.

Узагальнені доводи заперечення на відзив на апеляційну скаргу

Позивач зазначає, що відповідач повідомив, що судові витрати будуть складатися із сум, які відповідач має сплатити адвокатам, в цей же час, матеріалами справи підтверджено наявність лише одного адвоката, який представляє інтереси відповідача. 
Позивач звертає увагу на те, що ГПК України не містить визначення правової допомоги, тому така правова допомога не може бути заявлена і не може бути відшкодована, як не передбачено ГПК України і оплата адвокатам.
Позивач не погоджується із твердженням відповідача про відсутність земельної ділянки у ДП «Дніпровський Круг», оскільки матеріалами справи підтверджено, що останній побудував до цього чотири секції 16-поверхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Даний будинок було введено в експлуатацію під час укладення іпотечного договору, а без наявності відповідних документів на земельну ділянку цього зробити неможливо.
Позивач звертає увагу на те, що на підставі договору підряду було введено в експлуатацію перші дві черги об`єкта будівництва і ніяких проблем з цього приводу у сторін не було, далі незважаючи на формальність в переоформленні акта не землю, цей договір все одно виконувався - землею користувались, кошти за оренду - отримувались, що підтверджує, що земельна ділянка існувала, і тільки через те, що сторони спочатку уклали договір, а потім відбувалось переоформлення землі, договір підряду визнано недійсним.
Також позивач додатково звертає увагу на те, що на підставі цих же документів БК «Дніпроінвестбуд» отримало дозвіл на будівництво, який був закріплений в іпотечному договорі і надавав можливість ДП «Дніпровський Круг» брати кредити та забезпечувати іпотекою виконання своїх зобов`язань.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, справу № 396/340/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» на рішення Господарського суду Київської області від 26.08.2025 у справі № 369/340/22 залишено без руху. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, надати до Північного апеляційного господарського суду:
- докази сплати судового збору у розмірі 3 721,50 грн;
06.10.2025 від скаржника надійшла заява про усунення недоліків до якої додано платіжну інструкцію № 4961077 від 06.10.2025, що свідчить про сплату судового збору у розмірі 3 721,50 грн.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» на рішення Господарського суду Київської області від 26.08.2025 у справі № 369/340/22. Призначено справу № 369/340/22 до розгляду у судовому засіданні 21.10.2025.
У зв`язку із перебуванням судді Ткаченка Б.О. у відпустці, який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, розгляд справи призначений на 21.10.2025 не відбувся.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2025 призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» на рішення Господарського суду Київської області від 26.08.2025 у справі № 369/340/22 на 04.11.2025.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 оголошено перерву у розгляді справи № 369/340/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» на рішення Господарського суду Київської області від 26.08.2025 до 16.12.2025.
У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Ткаченка Б.О. який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, розгляд справи призначений на 16.12.2025 не відбувся.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 26.12.2025 призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» на рішення Господарського суду Київської області від 26.08.2025 у справі № 369/340/22 на 03.02.2026.
Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, систематичні оголошення сигналу повітряної тривоги, тимчасові непрацездатності судді Ткаченка Б.О., з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 369/340/22 розглядалась протягом розумного строку.

Позиції учасників справи

Представник позивача у судовому засіданні 03.02.2026 підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 26.08.2025 у справі № 369/340/22 скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні 03.02.2026 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду Київської області від 26.08.2025 у справі № 369/340/22 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення. 

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, 22.12.2006 між ТОВ «КБ «Арма» та третьою особою укладено кредитний договір №14/01/980-KL/190 (далі - кредитний договір), за умовами якого ТОВ «КБ «Арма» надало третій особі кредитні кошти з максимальним лімітом заборгованості у сумі 9 000 000,00 грн на строк до 22.01.2007 зі сплатою 25% річних за користування кредитним коштами.
Відповідно до пункту 2.2. кредитного договору забезпеченням повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування та можливої неустойки (штраф, пеня) є договір застави основних засобів третьої особи, договір застави цінних паперів (безпроцентні цільові облігації) емітента третьої особи та договір резервування об`єкта нерухомості, укладений з третьою особою .
Згідно з актом державної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 23.11.2007 в експлуатацію прийнято об`єкт «ІІ черга житлового комплексу в АДРЕСА_2, Києво-Святошинського району, Київської області».
Рішенням виконкому Боярської міської ради від 04.03.2008 №31/19 ІІ чергзі житлового комплексу в АДРЕСА_2, надано юридичну адресу: АДРЕСА_2, корпус 5 багатоповерховому будинку.
21.11.2008 між ТОВ КБ «Арма» (іпотекодержатель) та третьою особою (іпотекодавець) укладено іпотечний договір, за умовами якого предметом іпотеки є майнові права на житлові та нежитлові приміщення згідно з переліком, визначеним у пункті 1.1. іпотечного договору, які розташовані у 16-поверховому житловому трьох-секційному будинку за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, місто Боярка, АДРЕСА_2, будівництво яких не завершено, зокрема нежитлове приміщення на 17-ому поверсі за №11а, площею 82,8 кв.м.
Вказаний договір іпотеки 21.11.2008 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара В.В. та внесений в реєстр за №1978 (далі - договір іпотеки).
Згідно із п.1.1. договору іпотеки майнові права третьої особи на вказані вище приміщення, будівництво яких не завершено, підтверджувались договором №2/06 підряду у капітальному будівництві, який укладений 18.05.2007 між третьою особою та ВАТ «БК «Дніпроінвестбуд», відповідно до п.1.3. якого право власності на об`єкт будівництва до моменту введення його в експлуатацію належить підряднику.
Будівництво приміщень здійснюється ВАТ «БК «Дніпроінвестбуд» (підрядником) відповідно до Дозволу на виконання будівельних робіт», що виданий третій особі Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Управління містобудування та архітектури Київської обласної державної адміністрації 25.03.2005 за № 15/04-03.
Також третьою особою надало ТОВ КБ «Арма» довідку за вих. №б/н від б/д, за змістом якої станом на 30.10.2008 нежитлове приміщення з будівельним номером 11а, площею 58,3 кв.м вільне.
21.11.2008 приватним нотаріуса Кара В.В. внесено реєстраційний запис у Державний реєстр іпотек, з порядковим номером 8217586 про обтяження на підставі посвідченого ним іпотечного договору від 21.10.2008 №1978, об`єкт обтяження: майнові права на нежитлове приміщення, будівництво якого не завершене, АДРЕСА_2.
16.12.2008 між третьою особою та ОСОБА_3 укладено договір №16-1/12/08-Б-О, відповідно до п.2.1. якого останній купив майнові права на суму 128 260,00 грн на нежитлове приміщення №34, площею 58,3 кв.м у житловому комплексі за адресою: АДРЕСА_2). При отриманні грошових коштів від ОСОБА_3 , в якості оплати майнових прав на нежиле приміщення в третьої особи виникають боргові зобов`язання перед ним, які погашаються з передачею ОСОБА_3 по закінченню будівництва житлового комплексі документів для оформлення права власності на нежиле приміщення.
ОСОБА_3 сплачено третій особі вартість майнових прав за вказаним вище договором на загальну суму 128 260,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.12.2009 у справі №17/284 за позовом ВАТ «БК «Дніпроінвестбуд» до третьої особи визнано недійсним договір №2/06 підряду у капітальному будівництві, який укладений 18.05.2007 між третьою особою та ВАТ «БК «Дніпроінвестбуд».
У вказаній справі судом встановлено, що предметом договору є здійснення ВАТ «БК «Дніпроінвестбуд» будівництва третьої черги жилого комплексу, проте договір не відповідає законодавству, чинному на момент його укладення, а саме відсутність у сторін договору будь-яких прав щодо користування земельною ділянкою, на якій здійснюється будівництво, що є порушенням ст.875 ЦК України та ст.22 Закону України «Про основи містобудування».
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06.08.2010 в справі №2-5253/10 зобов`язано приватного нотаріуса Кара В.В. виключити з Державного реєстру іпотек запис з порядковим номером 8217586 про обтяження на підставі посвідченого ним іпотечного договору від 21.10.2008 № 1978 майнових прав на приміщення у житловому будинку за адресою: за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, місто Боярка, АДРЕСА_2, будівництво яких не завершено.
08.08.2013 між ТОВ «КБ «Арма» та позивачем укладено біржову угоду договір купівлі-продажу №3-167, за умовами якої до останнього, зокрема перейшли майнові права за вказаним вище кредитним договором.
06.09.2013 між ТОВ «КБ «Арма» та позивачем укладено договір відступлення права за вказаним вище іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 8079.
Рішенням Боярської міської ради №32/1075 від 27.07.2017 затверджено проект землеустрою щодо відведення Комунальному підприємству «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області» в оренду терміном на 1 (один) рік земельної ділянки площею 0,5 га кадастровий номер 3222410300:01:054:5008 для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку в АДРЕСА_1, корпус (6), передано комунальному підприємству «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області» в оренду терміном на 1 (один) рік вказану земельну ділянку для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку в АДРЕСА_1, корпус (6), з правом передачі земельної ділянки без зміни цільового призначення в суборенду третій особі.
10.05.2018 між ОСОБА_3 та відповідачем укладено договір №10-2-05/2018, відповідно до п.1.1. якого ОСОБА_3 відступив на користь відповідача усі свої права і обов`язки за договором №16-1/12/08-Б-О від 16.12.2008 укладеним з третьою особою, а відповідач приймає на себе зазначене право вимоги.
Відповідно до п.4 акта готовності об`єкта до експлуатації від 24.05.2018 у (т.1 а.с. 237-239), введено в експлуатацію житловий будинок « 2 житлового комплексу розташованого по АДРЕСА_1, будівництво якого здійснювалось у період з квітня 2009 року по травень 2013 року на підставі Дозволу на виконання будівельних робіт, виданому Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 22.12.2008 за № 1132/04-03/08.
05.06.2018 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області видано сертифікат КС №162181561339, яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта - «Житлового будинку №2 житлового комплексу» нове будівництво, АДРЕСА_2, кількість поверхів - 16, замовником якого є третя особа.
Рішенням виконавчого комітету Боярської міської ради від 14.06.2018 №37/14 «Про надання адреси багатоквартирному житловому будинку: АДРЕСА_1, корпус 6, ДП «Дніпровський круг» вирішено надати адресу багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1, корпус 6, згідно сертифікату серії КС №162181561339 від 05.06.2018, яким Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта (черги, окремого пускового комплексу), який виданий на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації від 23.05.2018.
19.09.2019 генеральним проектувальником ФОП Зотова Т.М. видано висновок щодо відповідності поштових та проектних адрес, відповідно до якого в 16-ти поверховому трьохсекційному житловому будинку №2, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, корпус 6, нежитловому приміщенню з будівельним номером 11а, розташованому на 17-ому поверсі в будівельному під`їзді 9, загальною площею 58,30 кв. м відповідають два окремі приміщення з номерами: СDLVIII - площею 53,20 кв.м та СDLІХ площею 58,1 кв.м, розташовані в фактичному 3 під`їзді.
02.04.2020, в зв`язку із змінами в проектній документації об`єкта, між відповідачем та третьою особою укладено додаткову угоду №01/20 до договору №16-1/12/08-Б-О від 16.12.2008, відповідно до якої погоджено характеристики нежитлового приміщення, а саме: під`їзд 3, поверх 17, номер нежитлового приміщення 34, загальною площею 58,1 кв.м зі складовими частинами приміщення СDLVIII - площею 53,20 кв.м та приміщення СDLІХ площею 58,1 кв.м.
Також 02.04.2020 між відповідачем та третьою особою підписано акт приймання передачі нежитлового приміщення за договором № 16-1/12/08-Б-О від 16.12.2008.
22.04.2020 відповідачем зареєстровано право власності на нежитлові приміщення СDLVIII та СDLІХ загальною площею 58,1 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2, корпус 6, приміщення 34 (номер інформаційної довідки 273002474 від 02.09.2021).
Згідно із інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав №290389578 від 15.12.2021, на підставі іпотечного договору та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 5664527 від 06.09.2013 було внесено запис про іпотеку №2403405 групи житлових приміщень(без зазначення площі та інших характеристик), №№ квартир (будівельний) 407а, 408а, 409а, 410а, 330а, 365а, 294а, 398а,- 237а, 381а, 387а, 224а, 262а, 272а, 277а, 282а, 287а, 292а, 297а, 302а, 307а, 317а,- 233а, 234а, 235а, 236а, 312а, 10а, 11а, 12а, 13а, 14а, 15а, 16а, 17а, 18а, 19а, 11а, 12а, 1а, 2а, 3а, 4а, 5а, 6а, 7а, 8а, 9а, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2, квартира 407а.
Запис про внесення в реєстр інформації про іпотеку саме нежитлового приміщення №11а відсутній.
Листом за вих. №01/02 від 09.02.2022 генеральний проектувальник ФОП Зотова Т.М. повідомила представника відповідача, що в останньої відсутня проектна та технічна документація, в якій відображена нумерація квартир та приміщень за адресою: АДРЕСА_1 .
Постановою Київського апеляційного суду від 28.02.2023 у справі № 2-5253/10, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06.08.2010 скасовано, провадження в справі закрито, роз`яснено, що даний спір має розглядатися в порядку господарського судочинства.
Рішенням Господарського суду Київської області від 04.10.2023 у справі №2-5253/10, яке набрало законної сили 22.11.2023, в задоволенні позову відмовлено, судом встановлено, що фактично іпотека за вказаним вище договором у даному випадку не виникла.
У січні 2022 року позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача, за участю третьої особи, про визнання нерухомого майна предметом іпотеки.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.02.2024 у справі №369/340/22 в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 20.05.2024 у справі №369/340/22 рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.02.2024 у справі №369/340/22 залишено без змін.
Постановою Верховного суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.03.2025 у справі №369/340/22 рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.02.2024 та постанову Київського апеляційного суду від 20.05.2024 скасовано, провадження у справі №369/340/22 закрито та роз`яснено, що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду.
Ухвалою Верховного суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.04.2025 у справі №369/340/22 справу передано для продовження розгляду до Господарського суду Київської області.
Рішенням Господарського суду Київської області від 26.08.2025 у справі № 369/340/22 у задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» до ОСОБА_1 , третя особа - Дочірнє підприємство «Дніпровський круг» про визнання нерухомого майна предметом іпотеки відмовлено в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.
Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Згідно з ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Частиною 1 ст.16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права. Завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.
Звертаючись з позовом за захистом порушеного права, позивач має обрати спосіб захисту, який відповідає змісту права, що порушене й бути здатний таке право поновити; обраний спосіб захисту має бути передбачений приписами статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, або ж визначений іншим Законом чи укладеним між сторонами договором. Законодавчі обмеження матеріально правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Як вже зазначалось, позивач просить визнати за ним право іпотеки на нежитлове приміщення №34 загальною площею 58,1 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 ., пов. 17, що, на його думку, було передано йому іпотеку на підставі іпотечного договору від 21.11.2008 за № 1978 та яке наразі належить ОСОБА_1 на праві власності.
21.11.2008 між ТОВ КБ «Арма» (іпотекодержатель), правонаступником якого є позивач, та третьою особою (іпотекодавець) укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара В.В. та внесений в реєстр за №1978, за умовами якого предметом іпотеки є майнові права на житлові та нежитлові приміщення згідно з переліком, визначеним у пункті 1.1. договору іпотеки, які розташовані у 16-поверховому житловому трьох-секційному будинку за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, місто Боярка, АДРЕСА_2, будівництво яких не завершено, зокрема нежитлове приміщення на 17-ому поверсі за №11а, площею 82,8 кв.м.
Згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку» (тут і надалі в редакції чинній станом на час укладення договору іпотеки), предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Предметом іпотеки також може бути об`єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником цього майна на час укладення іпотечного договору.
Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про іпотеку» передача в іпотеку об`єктів незавершеного будівництва здійснюється шляхом передачі в іпотеку прав на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт незавершеного будівництва.
Отже, станом на момент укладання договору іпотеки істотною умовою договору іпотеки об`єкту незавершеного будівництва була передача в іпотеку прав на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт незавершеного будівництва.
Водночас, відсутні докази передачі в іпотеку прав на земельну ділянку за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, місто Боярка, АДРЕСА_2, на якій розташований об`єкт незавершеного будівництва майнові права на який передані в іпотеку.
Також не надано доказів того, що на момент укладення договору іпотеки третя особа мала будь-яке право розпоряджатися чи взагалі користуватися земельною ділянкою на якій здійснювалось будівництво багатоповерхового будинку.
Крім того, відповідно до п. 1.1. договору іпотеки майнові права третьої особи на вказані вище приміщення, будівництво яких не завершено, підтверджувались договором №2/06 підряду у капітальному будівництві, який укладений 18.05.2007 між третьою особою та ВАТ «БК «Дніпроінвестбуд», відповідно до п.1.3. якого право власності на об`єкт будівництва до моменту введення його в експлуатацію належить підряднику.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.12.2009 у справі №17/284, встановлено відсутність у сторін договору будівельного підряду № 2/06 від 18.05.2007, укладеного між третьою особою та ВАТ «БК «Дніпроінвестбуд» будь-яких прав щодо користування земельною ділянкою, на якій здійснювалось будівництво, що стало підставою для визнання недійсним вказаного договору підряду.
Окрім того, рішенням Господарського суду Київської області від 04.10.2023 у справі №2-5253/10, яке набрало законної сили 22.11.2023, судом встановлено, що іпотека за вказаним вище договором іпотеки в даному випадку не виникла.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007).
Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення у справі "Брумареску проти Румунії", п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. 
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для повторного доказування зазначених обставин, адже їх існування підтверджують остаточні судові рішення, які не можуть бути поставлені під сумнів, оскільки переоцінка даних фактів буде свідчити про поставлення під сумнів рішенням Господарського суду Київської області від 04.10.2023 у справі № 2-5253/10, яке набрало законної сили 22.11.2023, що є недопустимим.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду, з огляду на те, що рішенням Господарського суду Київської області від 04.10.2023 у справі №2-5253/10, яке набрало законної сили 22.11.2023, встановлено, що іпотека за спірним іпотечним договором у даному випадку не виникла, позивачем не доведено а матеріали справи не місять доказів порушення його прав, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 26.08.2025 у справі № 369/340/22, відсутні.
Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується із доводами апеляційної скарги, оскільки такі доводи не спростовують встановленого у рішенні Господарського суду Київської області від 04.10.2023 у справі №2-5253/10, зокрема, у рішенні зазначено про те, що судовим рішенням у справі №17/284 встановлено невідповідність договору №2/06 чинному законодавству, отже, такий договір є нікчемним і його укладення не створює, змінює, припиняє права та обов`язки, визначені таким договором. Отже, за таким договором позивач - ДП «Дніпровський круг» не міг набути прав на об`єкти будівництва - нежилі та жилі приміщення, які мали йому перейти у власність у визначений відповідним договором момент, тому не міг передати майнові права на відповідні житлові та нежитлові приміщення, що виникли б в силу такого договору, якщо б він був укладений з дотриманням чинного законодавства, в іпотеку. При цьому, передача в іпотеку майнових прав на нерухоме майно, яке не може стати власністю іпотекодержателя в силу недійсності договору №2/06 суперечить ч.2 ст.5 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на момент укладення іпотечного договору. За таких обставин, підстав для визнання припиненою іпотеки, яка фактично у даному випадку не виникла, не має. Окрім того, слід зазначити, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом стверджує, що не набув прав власності на нежитлові та житлові приміщення, майнові права на які є предметом іпотеки за іпотечним договором, що не спростовано, отже, фактично позивач звертається до суду за захистом не належних йому суб`єктивних матеріальних прав, що є самостійною підставою для відмови у позові.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи викладене вище, дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 26.08.2025 у справі № 369/340/22, наведене місцевим судом мотивування є достатнім для обґрунтування свого рішення за аргументами та доказами, які наявні у матеріалах справи. При цьому, рівень деталізації судом своїх доводів в будь-якому разі не призвів до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 26.08.2025 у справі № 369/340/22, відсутні.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає інші посилання скаржника, викладені ним у апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.
Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» на рішення Господарського суду Київської області від 26.08.2025 у справі № 369/340/22 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Київської області від 26.08.2025 у справі № 369/340/22 слід залишити без змін.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст. 8, 11, 74, 129, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» на рішення Господарського суду Київської області від 26.08.2025 у справі № 369/340/22 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 26.08.2025 у справі № 369/340/22 залишити без змін.
3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Справу № 369/340/22 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.
Постанова підписана 10.03.2026.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк 

Судді Б.О. Ткаченко

А.Г. Майданевич