запорізький апеляційний суд

Провадження №33/807/443/26	Головуючий у 1-й інстанції Турчинський М.І.	
Єдиний унікальний №336/10914/25	Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.	
Категорія – ст.163-2 ч.1 КУпАП	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2026 року       м.Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18 грудня 2025 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, зареєстрована у АДРЕСА_1 ), проживає у АДРЕСА_2 ), 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-2 КУпАП,
ВСТАНОВИВ
Згідно з постановою суду, за результатами камеральної перевірки ТОВ «Фоіл Компані», встановлено несвоєчасне надання платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків і зборів, а саме ТОВ «Фоіл Компані» 23.09.2025 року було перераховано податок на додану вартість в розмірі 20941,09 гривень за платіжним дорученням №891897869 від 23.09.2025 року; 10.10.2025 року було перераховано податок на додану вартість в розмірі 13037,71 гривень за платіжним дорученням №869 від 10.10.2025 року; та в розмірі 6960 гривень за платіжним дорученням №900791996 від 10.10.2025 року, затримка сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість склала 102, 85, 102 днів. 
Отже ОСОБА_1 було порушено вимоги ст.50, п.50.1, п.57.1 ст.57 та п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.163-2 КУпАП.
ОСОБА_1 визнано винною за ч.1 ст.163-2 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень, стягнуто судовий збір.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати постанову суду та закрити провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП.
Свої вимоги мотивувала тим, що судом першої інстанції не повною мірою з`ясовано фактичні обставини справи. У зв`язку з чим неправомірно відхилено її доводи про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачених ст.38 КУпАП строків.
Апелянт вказувала, що станом на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення постанови сплив 3-х місячний строк накладення адміністративного стягнення, що є підставою для закриття провадження у справі.
ОСОБА_1  наполягала на тому, що вчинене передбачене ч.1 ст.163-2 КУпАП адміністративне правопорушення не є триваючим.
Згідно поданого контролюючим органом акта про результати камеральної перевірки вбачається, що ТОВ «ФОІЛ КОМПАНІ» не було сплачено ПДВ у строк до 30.06.2025 року, який є граничним строком сплати податку. Тобто, з 01.07.2025 року контролюючому органу вже було відомо про допущене порушення граничних строків сплати податкових зобов`язань. 
Крім того, ОСОБА_1  зазначила, що 11.08.2025 року податковий орган звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із заявою про стягнення податкового боргу. Вказане свідчить про обізнаність контролюючого органу про вчинення інкримінованого  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення як мінімум станом на момент звернення до адміністративного суду із позовною заявою. 
До судового засідання апеляційного суду  ОСОБА_1 не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги її було повідомлено у відповідності до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року за №28, за допомогою SMS-повідомлення. Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка  ОСОБА_1  не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за її відсутності в судовому засіданні. 
Перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Наявність в діях  ОСОБА_1  складу передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП адміністративного правопорушення в апеляційній скарзі не оспорюється. Натомість апелянт наполягає на скасуванні оскаржуваної постанови судді та закритті провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачених ст.38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення.
Перевіряючи аргументи  ОСОБА_1  щодо наявності правових підстав для закриття провадження у справі за п.7 ст.247 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи передбачених ст.38 КУпАП строків.
Згідно із положеннями ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у ч.ч.3 - 8 цієї статті КУпАП.
Триваюче адміністративне правопорушення - це правопорушення, що пов`язане з тривалим, неперервним невиконанням передбачених законом обов`язків. Дане правопорушення характеризується тим, що особа, яка вчинила певні дії або допустила бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії (бездіяльність) безперервно порушують закон протягом певного часу. При цьому такий стан може продовжуватися значний час, протягом якого особа безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на неї обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.
Зі встановлених судом фактичних обставин вбачається, що головний бухгалтер ТОВ «ФОІЛ КОМПАНІ»  ОСОБА_1  вчинила несвоєчасне надання платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків і зборів (обов`язкових платежів). Затримка сплати узгодженого податкового зобов`язання з ПДВ склала 102, 85, 102 дні. Своїми діями  ОСОБА_1  порушила вимоги п.50.1 ст.50, п.57.1 ст.57 та п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України. Правопорушення виявлено 22.10.2025 року під час камеральної перевірки, за результатами якої контролюючим органом складено відповідний акт №14784/08-01-04-05/44766566.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд зазначає, що у даному випадку поставлене у провину  ОСОБА_1  адміністративне правопорушення носить характер триваючого, оскільки остання тривалий час не виконувала покладені на неї податковим законодавством обов`язки. До того ж, дане правопорушення виявлено контролюючим органом лише після проведення камеральної перевірки. Відтак, строки накладення адміністративного стягнення розпочинають свій перебіг з дня виявлення такого правопорушення, тобто саме з 22.10.2025 року.
Апеляційний суд зауважує, що надання платіжних доручень на перерахування належних до сплати обов`язкових платежів з порушенням встановленого податковим законодавством строку потребує перевірки та встановлення всіх обставин вчиненого.
Так, для наявності підстав стверджувати, що особа вчинила правопорушення, уповноважений на складення протоколу про адміністративне правопорушення орган зобов`язаний провести перевірку та з`ясувати ряд обставин, виклавши результати такої перевірки у відповідному рішенні, яким за обставин даної справи є акт про результати камеральної перевірки.
Суд апеляційної інстанції відзначає, що запропонований апелянтом порядок обрахування передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП строку із посиланням на початок його перебігу з наступного дня після спливу граничного строку сплати обов`язкових платежів та/або із посиланням на дату звернення податкового органу до суду із адміністративним позовом про стягнення податкового боргу з ТОВ «ФОІЛ КОМПАНІ», не є релевантним.
Адже обидві обставини, на які посилається апелянт, як на початок відліку передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП строку, не є такими, що зафіксовані у відповідному рішенні суб`єкта владних повноважень. Крім того, безпосередньо лише настання таких обставин автоматично не породжує обов`язкових юридичних наслідків.
З матеріалів справи дійсно вбачається, що адміністративне правопорушення було виявлено 22.10.2025 року, а адміністративне стягнення на  ОСОБА_1  було накладено судом першої інстанції 18.12.2025 року, тобто в межах передбаченого ст.38 КУпАП строку. Відтак, на переконання апеляційного суду, відсутні підстави вважати, що  ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності поза межами визначеного ч.2 ст.38 КУпАП строку. Аргументи апеляційної скарги  ОСОБА_1  протилежного змісту не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення.
Враховуючи викладені обставини, а також з огляду на положення ч.7 ст.294 КУпАП, наведені в апеляційній скарзі доводи не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, для скасування судового рішення на зазначених у ній підставах.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18 грудня 2025 року в цій справі відносно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя       О.С. Гончар

Дата документу  Справа № 336/10914/25