Справа № 644/790/26 
Провадження № 3/644/528/26 

П О С Т А Н О В А
Іменем України
18 березня 2026 р. м.Харків
Суддя Індустріального районного суду м. Харкова Бугера О.В.,
За участі ОСОБА_1 , 
Потерпілої ОСОБА_2 ,
розглянувши матеріали справи щодо:
ОСОБА_3 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Петропавлівськ, Північно-Казахстанської області, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2, 173-8 ч.2 КУпАП, -
УСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД №139843 від 23.01.2026 року, ОСОБА_1 23.01.2026 року о 21.00 годині за адресою проживання АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , домашнє насильство психологічного характеру, що проявлялось в образах, нецензурної лайки на адресу потерпілої, внаслідок чого їй було завдано шкоду психічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до протоколу серія ВАД №079724 від 24.01.2026 року, ОСОБА_1 , 24.01.2026 року о 19.00 годині знаходячись за місцем проживання АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого завдано шкоди психологічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.  Відповідно до протоколу серія ВАД №138811 від 24.01.2026 року, 24.01.2026 року о 19.00 годині ОСОБА_1 , протягом строку дії термінового заборонного припису стосовно кривдника серія ЕТ №102771 від 24.01.2026 року о 00:35 годині до 26.01.2026 року до 00:35 години, який винесено відносно нього, перебував за адресою спільного проживання із співмешканкою ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , висловлювався нецензурною лайкою в її сторону. Чим порушив заходи застосовані щодо нього, а саме заборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, чим вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст. 173-8 КУпАП.
Постановою від 17.02.2026 року матеріали за складеними протоколами об`єднані в одне провадження за клопотанням ОСОБА_1 .. Відповідно до частини 2 статті 36 КУпАП це питання є компетенцією судді першої інстанції.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні домашнього насильства, невиконання термінового заборонного припису, не визнав, суду пояснив, що дійсно перебував в стосунках з ОСОБА_2 , проживали спільно з 2022 року, з початку війни, але стосунки погіршились, потерпіла постійно його провокує, влаштовує сварки, він неодноразово її просив зібрати речи та виїхати, квартира належить йому, в квартирі вона не зареєстрована, але вона відмовляється та викликає поліцію, швидку допомогу. Алкоголем не зловживає, працює, отримує пенсію. Що стосується обставин протоколів 23.01.2026 року, пояснив, потерпіла почала сваритись, ображала його, потім сама викликала поліцію, в ході спілкування з поліцією, він пояснювався всі ці обставини, потім був вимушений також викликати поліцію, це було вранці 24.01.2026 року та його підкинули поліцейські до матері по АДРЕСА_2 , казали відвезуть до іншого місця щоб припинився скандал, він поїхав, вони казали, що краще поки не спілкуватись, побути у матері, він все виконав, але будь-яких документів не отримував, не підписував, був в гостях, вжив алкоголь, бо у його племінника був день народження та ввечері повернувся до своєї квартири, прийшла ОСОБА_2 , знову почала кричати, викликала поліцію та швидку. Після складання паперів поліція поїхала, а вони залишились вдома. В ході сварок дійсно висловлювався нецензурно, але потерпіла так само його ображає, не бажає виїхати з його квартири, виставляє його в негативному світі перед сусідами, нав`язує йому свої правила, він доросла людина та бажає жити самостійно. 
Потерпіла ОСОБА_2 суду пояснила, що проживає з ОСОБА_1 вже з 2019 року, дійсно квартира в якій проживають його та вона в ній не зареєстрована, коли ОСОБА_1 не вживає алкоголь то це дуже чемна людина, з ним можна нормально спілкуватись, але коли вип`є, влаштовує насилля, б`є її, ображає, стає агресивним, погрожує, коли вона викликає поліцію то він поводиться нормально. Також, пояснила що вона продовжує з ним жити, бо її попросила його сестра допомогти йому кинути пити, він також ображав свою мати. За проходженням судової експертизи по тілесним ушкодженням не зверталась. Наполягала на тому, що ОСОБА_1 потрібно притягнути до відповідальності за кожним протоколом окремо та застосувати покарання.
Вислухавши доводи учасників, дослідивши матеріали за справою, суд зазначає наступне. 
Відповідно до 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до вимог ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до ч.2 ст. 173-8 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за  невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.
Відповідно до п.3 ч.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 07.12.2017 року, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. 
Відповідно до п.16 ч.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 07.12.2017 року, терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.
Психологічне насильство (п.14 ч.1 ст.1 вказаного вище Закону), як форма домашнього насильства, включає в себе словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Отже, виходячи з аналізу зазначених норм законодавства, під домашнім насильством, умисним вчиненням діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, розуміють не лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, а і інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
У справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі (або існувала реальна можливість їх настання). Тобто, вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами, визначеними у ст.ст. 269,272 КУпАП, що є необхідним елементом складу даного правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст.256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка, як зазначено вище фактично є обвинуваченням.
На підтвердження провини ОСОБА_1 щодо події 23.01.2026 року було надано відповідний протокол про адміністративне правопорушення від 23.01.2026 року серія ВАД №139843, в 2-х примірниках, від отримання протоколу ОСОБА_1 відмовився, копію термінового заборонного припису, даних про вручення припису не надано, зазначено про відмову в його отриманні, форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства з високим рівнем небезпеки, заява потерпілої ОСОБА_2 про застосування до неї фізичного насилля, але дані про проходження освідування відсутні, пояснення ОСОБА_2 , яка зазначала, що ОСОБА_1 її бив, казав, що буде бити так, щоб не було видно наслідків, вона викликала швидку та поліцію, оскільки ОСОБА_1 казав, що викине її на вулицю. Також надано рапорт поліцейського А. Жирова, з викладенням обставин зі слів потерпілої ОСОБА_2 , відеозаписи.
На підтвердження провини ОСОБА_1 щодо події 24.01.2026 року було надано відповідний протокол про адміністративне правопорушення від 24.01.2026 року серія ВАД №079724, в 2-х примірниках, від отримання протоколу ОСОБА_1 відмовився, форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства з високим рівнем небезпеки, заява потерпілої ОСОБА_2 та її пояснення щодо застосування до неї психологічного насилля, погроз вбити на районі, відеозаписи.
На підтвердження провини ОСОБА_1 що події 24.01.2026 року було надано протокол про адміністративне правопорушення серія ВАД №138811 від 24.01.2026 року, 24.01.2026 року, в 2-х примірниках, від отримання протоколу ОСОБА_1 відмовився, копію термінового заборонного припису серія ЕТ №102771 від 24.01.2026 року із забороною протягом 2 діб з 24.01.2026 року 00:35, до 26.01.2026 року 00:35 у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, даних про вручення припису не надано, зазначено про відмову в його отриманні, рапорт щодо складання протоколу, відеозапис.
З урахуванням досліджених доказів у сукупності, судом встановлено, що має місце тривалий побутовий конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , щодо подальшого фактичного перебування ОСОБА_2 в квартирі, доказів того, що мало місце застосування фізичного насилля матеріали дослідженої справи не містять, ОСОБА_2 повідомляла, що побої вона не знімала, об`єктивних даних наявності у неї ознак побиття не встановлено. 
Жодних відомостей про те, в чому саме виразилося психологічне насильство та які наслідки воно спричинило у протоколі не наведено, а лише мається констатація абстрактного факту вчинення домашнього насильства.
Також, на оглянутих відеозаписах долучених до матеріалів за складеними протоколами і ОСОБА_1 і ОСОБА_2 висловлюються на адресу один одного образливо. ОСОБА_2 залишається в квартирі, ознак психологічного насильства, системності таких дій, в розумінні вимог ст.173-2 КУпАП та ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» не встановлено. До квартири приходила сусідка, на прохання ОСОБА_1 , зазначала, що готова дати покази щодо особи ОСОБА_1 , який позитивна людина, поліцейські повідомляли, що опитають її, але матеріали справи таких пояснень не містять, при цьому в судовому засіданні ОСОБА_2 зазначила, що ця сусідка вживає алкоголь з ОСОБА_1 .. В ході огляду відеозапису ОСОБА_1 повідомляв, що його працівники поліції відвезли до матері, але для того, щоб припинити скандал який виник між ним та ОСОБА_2 , а не для усунення небезпеки для потерпілої. Тобто, не простежується факт того, що конфліктна ситуація викликала у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдала шкоди фізичному та психічному здоров`ю особи.
Терміновий заборонний припис передбачений як захід реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.
Суд вважає, що у поліцейського були відсутні підстави для застосування спеціального заходу протидії домашньому насильству, оскільки він застосовується лише з метою негайного захисту постраждалої особи. Всупереч вимогам ч. 6 ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 07.12.2017 року даних про вручення термінового заборонного припису матеріали за складеним протоколом не містять, що також свідчить про відсутність обізнаності ОСОБА_1 щодо його вчинення, роз`яснення умов його виконання.
Також, в ході розгляду ОСОБА_1 стверджував, що ОСОБА_2 залишається мешкати в його квартирі, виїхати відмовляється, вважає, шо вона йому ніхто, посилався на те, що в 2023 році він вже приходив до суду, суддя їх вислухав та провадження закрив. Дійсно, має місце постанова від 08.02.2023 року у справі №644/276/23, відповідно до якої справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП була закрита за відсутністю в діях події та складу правопорушення. Із змісту дослідженої постанови вбачається, що в грудні 2022 року вже виникала сварка між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на побутовому ґрунті, але крім пояснень ОСОБА_2 , які не визнав ОСОБА_1 , інших доказів надано не було.    ОСОБА_2 зазначала, що вони вже 8 років мешкають у цивільному шлюбі, ОСОБА_1 її 2020 році вже виганяв з дому, надавала відповідну довідку Центру, але в подальшому вона повернулась, вони продовжують жити в одній квартирі, вона підписала декларацію з лікарем та саме ОСОБА_1 зазначала з його згоди довіреною особою. Відповідні обставини не підтверджують факту вчинення насильства, але навпаки свідчать про наявність напружених стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , існування конфлікту на фоні проживання в квартирі, побутових питань. 
Згідно ст.ст.9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.         Досліджені матеріали справи не містять об`єктивних належних доказів, які б доводили зазначені в протоколах про адміністративне правопорушення факти та події, окрім пояснень ОСОБА_2 , які заперечувались ОСОБА_1 , будь-яких інших доказів зібрано не було.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого як ст. 173-2 ч.1 КУпАП так і ч.2 ст. 173-8 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 245, 247, 252, 254, 255, 278, 280, 283, 284 КУпАП, суддя –

П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП та ч.2 ст. 173-8 КУпАП щодо   ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О.В.Бугера