ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД  вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" квітня 2026 р. Справа№ 910/14968/22 (910/15648/25)
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Остапенка О.М.
суддів: Отрюха Б.В. 
Сотнікова С.В. 

за участю секретаря судового засідання Карпової М.О.

у присутності представника позивача Шельчук Т.С. згідно ордера

розглянувши апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Подол Град" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 
у справі №910/14968/22(910/15648/25) (суддя Чеберяк П.П.)
за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Подол Град"
до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Девелопмент"
2.Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджісервіс"
про скасування рішення, визнання договору недійсним та усунення перешкод у користуванні майном
в межах справи №910/14968/22
за заявою ОСОБА_1 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Девелопмент"
про банкрутство
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 року у справі №910/14968/22(910/15648/25) відмовлено у задоволенні заяви ОСББ "Подол Град" про вжиття заходів забезпечення позову.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ОСББ "Подол Град" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 року у справі №910/14968/22(910/15648/25) та прийняти нове рішення, яким заяву ОСББ "Подол Град" про забезпечення позову шляхом накладання арешту на газову котельню - задовольнити.
Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2026 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В., Доманська М.Л.
Ухвалою суду від 25.02.2026 року відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційної скарги ОСББ "Подол Град" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 року у справі №910/14968/22(910/15648/25), повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду та витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14968/22(910/15648/25).
05.03.2026 супровідним листом Господарського суду міста Києва №910/14968/22910/15648/25)/1383/26 від 04.03.2026 витребувані матеріали даної справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
У зв`язку з перебуванням судді Доманської М.Л. з 01.03.2026 по 13.03.2026 у відпустці витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2026 року для розгляду справи №910/14968/22 (910/15648/25) сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В., Отрюх Б.В.
Ухвалою суду від 09.03.2026 вищевказаною колегією суддів поновлено скаржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСББ "Подол Град" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 року у справі №910/14968/22 (910/15648/25), встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 02.04.2026 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.
Представник скаржника в судовому засіданні 02.04.2026 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 року у справі №910/14968/22 (910/15648/25) та прийняти нове, яким задовольнити заяву ОСББ "Подол Град" про забезпечення позову шляхом накладання арешту на спірну газову котельню.
Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили.
У відповідності до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
02.04.2026 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду міста Києва від 02.02.2026 у даній справі - скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення заяви позивача про забезпечення позову, виходячи з наступного.
Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Господарського суду міста Києва на стадії розпорядження майном боржника перебуває справа №910/14968/22 про банкрутство ТОВ "Укрбуд Девелопмент", провадження у якій відкрито ухвалою суду від 08.02.2023 року за заявою ОСОБА_1 .
У грудні 2025 року ОСББ "Подол Град" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Укрбуд Девелопмент" та ТОВ "Енерджисервіс" про:
1) скасування рішення державного реєстратора Київської філії КП Вишеньківської сільської ради "Добробут-Гарант", м. Київ Лебідь Т.П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 41566323 від 12.06.2018 14:53:49, номер запису про право власності 26582605 щодо державної реєстрації права власності ТОВ "Укрбуд Девелопмент" на газову котельню (літ. "1Г") загальною площею 39,8 кв. м., розташовану за адресою: 04071, місто Київ, вулиця Дегтярна, будинок 13, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1155705380000;
2) визнання недійсним укладеного між ТОВ "Укрбуд Девелопмент" та ТОВ "Енерджисервіс" Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12.06.2018, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жуковою Ю.В., зареєстрованого в реєстрі за №1155, стосовно газової котельні (літ. "1Г"), що знаходиться за адресою: 04071, місто Київ, вулиця Дегтярна, будинок 13;
3) зобов`язання ТОВ "Укрбуд Девелопмент" та ТОВ "Енерджисервіс" усунути перешкоди у користуванні ОСББ "Подол Град" допоміжним приміщенням - газовою котельнею (літ. "1Г") загальною площею 39,8 кв. м., розташованою за адресою: 04071, місто Київ, вулиця Дегтярна, будинок 13, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1155705380000, шляхом забезпечення безперешкодного доступу.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що право власності на спірну газову котельню (літ. "1Г"), що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Дегтярна, будинок № 13, було оформлено за ТОВ "Укрбуд Девелопмент" з порушенням вимог законодавства, чим порушено право всіх співвласників житлових і нежитлових приміщень багатоквартирних будинків № 6, 7, 8, 9, 10, 11, 19 по вулиці Дегтярна в Подільському районі міста Києва на володіння, користування і розпорядження спільною сумісною власністю та в подальшому вказана газова котельня за договором купівлі-продажу від 12.06.2018 року була відчужена на користь ТОВ "Енерджисервіс".
Також від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить суд накласти арешт на згадану вище газову котельню.
Подана заява обґрунтована тим, що позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про скасування рішення, визнання договору недійсним та усунення перешкод у користуванні майном.
Разом з тим, під час розгляду справи ТОВ "Енерджисервіс" (відповідач-2) буде мати можливість здійснити відчуження спірного приміщення, що в подальшому унеможливить ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, і в такому випадку буде відсутній предмет позову до відповідача-2 і неможливо буде поновити право позивача у межах позову саме до відповідача-2.
Так, за твердженням позивача, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до передачі газової котельні (літ. "1Г"), що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Дегтярна, будинок № 13, у власність інших осіб, її подальшого відчуження, а тому невжиття заходів забезпечення позову неминуче призведе до унеможливлення виконання рішення суду та поновлення майнових прав співвласників багатоквартирних будинків № 6, 7, 8, 9, 10, 11, 19 по вулиці Дегтярна в Подільському районі міста Києва.
Таким чином, як стверджує заявник, накладення арешту не дозволить відповідачу-2 укладати угоди щодо продажу, дарування, передачі в статутний капітал юридичних осіб та інших способів відчуження нерухомого майна, яке є предметом оспорюваного правочину.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.02.2026 року прийнято позовну заяву для розгляду в межах справи №910/14968/22 про банкрутство ТОВ "Укрбуд Девелопмент", відкрито провадження у справі №910/14968/22 (910/15648/25) за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів державного реєстратора Київської філії КП Вишеньківської сільської ради "Добробут-Гарант" Лебідь Тетяну Петрівну.
Іншою ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 року у справі №910/14968/22(910/15648/25) відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.
Місцевий господарський суд при прийнятті даної ухвали виходив з того, що позивачем у заяві про забезпечення позову не наведено переконливих аргументів, яким чином невжиття наведених у заяві заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся з даним позовом до суду.
Крім того, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що невжиття заявлених ним заходів забезпечення даного позову призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав позивача, оскільки він не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом у даній справі без нових звернень до суду.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого господарського суду та переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення оскаржуваної ухвали вбачає підстави для її скасування з огляду на наступне.
Так, предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції, якою відмовлено у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову. Тобто предметом розгляду є питання наявності або відсутності правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову у цій справі.
Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначені статтею 136 ГПК України, згідно з якою господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до частини другої цієї статті ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, а гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення.
Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.
Зокрема, тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта зазначеної статті ГПК України).
Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним із позовною вимогою, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (висновки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 в справі №753/22860/17).
Крім цього, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
А тому заходи забезпечення позову повинні узгоджуватись з предметом та підставами позову, можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати права інших осіб.
Отже обрання належного, відповідного до предмету спору, заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Таким чином, забезпечення позову за правовою природою є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів, а тому метою забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Отже забезпечення позову застосовується як гарантія реального задоволення законних вимог позивача.
А тому господарський суд повинен враховувати ризики неможливості виконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.
Звідти, інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.
Суд зазначає, що для забезпечення позову має бути підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12.01.2024 у справі №910/3268/22, від 15.09.2023 у справі № 917/453/23, від 26.09.2023 у справі № 911/1518/22, від 18.10.2023 у справі № 922/1864/23, від 11.01.2024 у справі № 916/3599/23).
Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення (такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 15.09.2023 у справі №910/6804/23, від 18.10.2023 у справі № 922/1864/23).
Водночас, особа, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.
З цією метою та з урахуванням загальних вимог до доказування, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову (подібний висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.09.2020 у справі №910/1261/20, від 25.09.2020 №921/40/20).
При цьому, обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника (такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12.01.2024 у справі №910/3268/22, від 15.09.2023 у справі №917/453/23, від 26.09.2023 у справі №911/1518/22).
Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.
Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.
До того ж, заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 15.09.2023 у справі № 917/453/23).
В свою чергу, господарський суд, вирішуючи питання про забезпечення позову, має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача; забезпечити запобігання порушенню, у зв`язку з вжиттям таких заходів, прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Аналіз змісту наведеного свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.
Позов в процесуальному сенсі - є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмет і підстави позову.
Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимоги про захист прав чи законних інтересів.
З матеріалів справи вбачається, що предметом позову, який заявлений в межах справи про банкрутство та який просить забезпечити позивач, є вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за ТОВ "Укрбуд Девелопмент"; визнання недійсним укладеного між відповідачами договору купівлі-продажу нерухомого майна; зобов`язання ТОВ "Укрбуд Девелопмент" та ТОВ "Енерджисервіс" усунути перешкоди у користуванні ОСББ "Подол Град" спорідним допоміжним приміщенням шляхом забезпечення безперешкодного доступу.
Під час перегляду справи в апеляційному порядку судова колегія враховує висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду щодо застосування п. 1 ч. ст. 137 ГПК України, відкладених у постановах від 15.01.2019 року у справі №915/870/18, від 05.09.2019 року у справі №911/527/19, від 16.10.2019 року у справі №911/1530/19, від 25.09.2020 року у справі №925/77/20 та від 21.08.2020 року у справі №904/2357/20, за яких під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.
Отже виконання в майбутньому судового рішення у цій справі, у разі задоволення позову, безпосередньо залежить від тієї обставини, чи існуватиме відповідне нерухоме майно у розпорядженні відповідача-2 - ТОВ "Енерджисервіс", а тому застосування заходу забезпечення позову, обраного позивачем, безпосередньо пов`язане із предметом позову.
Разом з тим, місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, залишив поза увагою предмет спору та безпідставно не врахував висновки Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладені у постанові від 03.03.2023 року у справі №905/448/22, згідно яких можливість відповідача в будь-який момент відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. 
Тобто, висновок суду про недоведеність позивачем обставин, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів щодо забезпечення позову, та які би свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, є помилковим, оскільки наявність у відповідача правомочностей власника спірного майна вказує на можливість у будь-який момент (в тому числі під час розгляду судом позову, але до прийняття остаточного рішення) розпорядитися цим майном на користь третіх осіб, що може призвести до неможливості виконання рішення в цій справі про витребування спірного майна з володіння відповідача (в разі задоволення такого позову). 
Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі №381/4019/18.
Як зазначено позивачем та вбачається з матеріалів справи, 01.12.2016 між ТОВ "Укрбуд Девелопмент" та ТОВ "Форвард Київ-Сервіс 05" було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав №01/12-2016, згідно п.2.2 якого сторони домовились, що Об`єктом нерухомості, Майнові права на який передаються за цим Договором, є газова котельня за адресою м. Київ, Подільський район вул. Дегтярна, 13". 
Згідно довідки від 12.01.2017 року №0013 ТОВ "Укрбуд Девелопмент" підтвердив, що ТОВ "Форвард Київ-Сервіс 05" у відповідності до Договору купівлі-продажу майнових прав від 01.12.2016 року №01/12-2016 сплатило повну вартість об`єкта нерухомості за адресою: м. Київ, вул. Дегтярна, 13 - газову котельню, площею 39,8 кв.м. вартістю 3 179 395,20 грн, в т. ч. ПДВ 329 899,20 грн. Кошти внесені в повному обсязі. Ця довідка є документом, що підтверджує право ТОВ "Форвард Київ-Сервіс 05" на оформлення права власності на об`єкт нерухомості. 
24.01.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. здійснено реєстрацію права власності ТОВ "Форвард Київ-Сервіс 05" на газову котельню (літ. "1Г"), площею 39,8 кв.м. за адресою: м.Київ, вул. Дегтярна, 13. 
Проте, 12.06.2018 року Додатковою угодою до Договору купівлі-продажу майнових прав №01/12-2016 такий Договір був розірваний, оскільки Покупцем з моменту укладення договору не було здійснено необхідних заходів та дій для отримання відповідних ліцензій для провадження господарської діяльності в галузі постачання теплової енергії, як наслідок Покупець та Продавець прийшли до згоди, на підставі ст.651 ЦК України, з метою уникнення порушення Покупцем чинного законодавства України, розірвати Договір. 
12.06.2018 року було проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, на газову котельню (літ. "1Г") з реєстраційним номером 1155705380000, що розташований за адресою: м. Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 13, за ТОВ "Укрбуд Девелопмент".
В цей же день, 12.06.2018, між ТОВ "Укрбуд Девелопмент" та ТОВ "Енерджісервіс" укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно п.1 якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти у власність належне Продавцю на праві приватної власності майно, а саме: газову котельню (літ. "1Г"), що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Дегтярна, будинок №13 (тринадцять), (надалі - Нерухоме майно) та сплати за нього визначену в п. 5 цього Договору ціну. 
Таким чином, позивачем в даному випадку підтверджено, що спірне нерухоме майно - газова котельня було неодноразово відчужено відповідачем-1 на підставі договорів купівлі-продажу, що свідчить про наявність ґрунтовних припущень, що аналогічні дії можуть бути вчинені і відповідачем-2. 
Тобто у відповідача-2, як власника спірного нерухомого майна, є ніким і нічим не обмежена можливість розпоряджатися ним на власний розсуд в будь-який час, зокрема шляхом продажу, передачі їх в користування третім особам на умовах оренди чи передання в іпотеку, що, в свою чергу, може значно ускладнити, а то і взагалі унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 21.01.2021 року по справі №924/881/16 (924/811/20) зауважив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.
Тому, враховуючи, що позивачем в даному випадку заявлено у тому числі і позовну вимогу про скасування рішення державного реєстратора про реєстрації за відповідачем-1 права власності на спірне майно, а також зобов`язання відповідачів усунути перешкоди у користуванні позивачем допоміжним приміщенням - газовою котельнею (літ. "1Г") загальною площею 39,8 кв. м., розташованою за адресою: 04071, місто Київ, вулиця Дегтярна, будинок 13, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1155705380000, шляхом забезпечення безперешкодного доступу, зважаючи на те, що ТОВ "Енерджисервіс", як чинний власник такого майна, має нічим не обмежену можливість вчинити будь-які дії щодо нього, очевидною є наявність загрози того, що такі дії можуть бути вчинені в майбутньому, що, в свою чергу, може призвести до ускладнення виконання або невиконання судового рішення у даній справі, або ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
На думку колегії суддів, передача відповідачем-2 спірного майна на користь третіх осіб (в оренду, іпотеку чи у власність) під час розгляду даного спору, тобто безконтрольне розширення кола осіб, прав і інтересів яких стосується вирішення цього спору, які не беруть участь у судовому процесі, значно ускладнить виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Отже, в даному випадку застосовані заходи забезпечення позову мають на меті, зокрема, запобігти невиправданому розширенню кола осіб, прав та інтересів яких стосуватиметься судове рішення.
Щодо співмірності заходів забезпечення позову, то судом апеляційної інстанції досліджено співмірність негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права, за захистом якого заявник звернувся до суду, та майнових наслідків накладення арешту на спірне майно.
Вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, а у разі задоволення позову - забезпечить можливість виконання реального рішення суду, оскільки буде звужено кількість осіб, від яких спірне майно підлягатиме витребуванню. Навпаки, невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду. 
Вищевказані обставини у сукупності свідчать про наявність необхідності вжиття заходів забезпечення позову з метою забезпечення гарантій збереження майна до вирішення даної справи шляхом накладення арешту на майно.
За вказаних обставин, з метою охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів для забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо виконання такого рішення, а також ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, колегія суддів дійшла висновку про доведеність позивачем існування реальної загрози для настання наслідків, про які вказує заявник, та наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно.
При цьому, на переконання колегії суддів, невжиття заходів забезпечення позову у даній справі унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки у разі задоволення вимог позивача у цій справі та прийняття на його користь рішення суду позивач не зможе відновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
За висновками колегії суддів, заявлений захід забезпечення позову є адекватним, а також не суперечить вимогам ст.ст. 136-139 ГПК України.
Заявлені позивачем заходи забезпечення позову відповідають процесуальним нормам, що регулюють спірні правовідносини, зокрема, вимогам збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення ефективного захисту та поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду із вказаною позовною заявою, заявлені в межах предмета позову, пов`язані з предметом позову, не порушують прав інших осіб, не залучених до участі у справі, та жодним чином не впливають на будь-чию господарську діяльність та не тягнуть за собою для таких осіб майнових наслідків, оскільки забезпечення позову має процесуальний та тимчасовий характер на час вирішення спору та унеможливлює порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача.
Водночас зазначені заходи забезпечення позову не завдадуть шкоди відповідачу-2 чи іншим особам, адже не позбавить його прав на володіння та користування майном, здійснення господарської діяльності, отримання доходів тощо, а лише тимчасово обмежить право розпорядитися спірним майном, зокрема відчужити його на користь третіх осіб.
Тому апеляційний господарський суд вважає, що наведені заходи до забезпечення позову в даному випадку спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, що не було враховано судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали.
За встановлених вище фактичних обставин справи судова колегія дійшла висновку, що заявником обґрунтовано належним чином наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, визначених у заяві, які в свою чергу, є співрозмірним із заявленим позивачем позовними вимогами, не суперечать ГПК України, зберігають баланс інтересів сторін та відповідають критеріям розумності, обґрунтованості та адекватності.
Під час розгляд справи в суді апеляційної інстанції судом також взято до уваги пояснення позивача стосовно того, що спірна газова котельня є інженерним об`єктом, що забезпечує функціонування системи теплопостачання та гарячого водопостачання житлових будинків № 6, 7, 8, 9, 10, 11, 19 по вул. Дегтярна у місті Києві, її призначення є суто технічним та пов`язане із забезпеченням життєдіяльності відповідних багатоквартирних будинків. 
Таким чином, предмет спору безпосередньо стосується функціонування об`єкта, що забезпечує базові комунальні потреби мешканців зазначених будинків, а тому у разі відчуження спірної котельні під час розгляду справи виникне стан правової невизначеності щодо порядку її використання, доступу до обладнання, умов експлуатації та взаємодії з співвласниками будинків. 
Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу, наведених вище фактичних обставин справи, які встановлені судом апеляційної інстанції, не врахував, чим допустив неповне дослідження обставин справи та порушення норм процесуального права, що в свою чергу призвело до ухвалення помилкового рішення про відмову у задоволення заяви позивача.
В силу положень процесуального законодавства та численної практики Верховного Суду судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції", національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти російської федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України").
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Трофимчук проти України" зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Враховуючи вищевикладене, судом апеляційної інстанції в повній мірі досліджено та надано оцінку наявним у справі доказам, обставинам справи і доводам скаржника та встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права під час прийняття оскаржуваної ухвали. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
В силу положень ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За викладених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що доводи скаржника знайшли своє підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку, а відтак дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги ОСББ "Подол Град", скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 року у справі №910/14968/22(910/15648/25) та прийняття нового рішення про задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову у даній справі шляхом накладення арешту на майно.
Крім того, представником позивача у судовому засіданні 02.04.2026 року у відповідності до ч. 8 ст. 129 ГПК України, тобто до закінчення судових дебатів, зроблено заяву про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи, докази понесення яких та їх розміру останній зобов`язався подати протягом п`яти днів після ухвалення відповідного судового рішення по суті спору.
Отже, питання розподілу судових витрат сторін, пов`язаних з наданням правової допомоги, буде вирішено судом у додатковому рішенні після надання відповідних доказів.
Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Подол Град" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 у справі №910/14968/22(910/15648/25) задовольнити.
2.Ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 року у справі №910/14968/22(910/15648/25) скасувати.
3.Прийняти нове рішення, яким заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Подол Град" про забезпечення позову задовольнити.
4.Вжити заходи забезпечення позову у справі №910/14968/22 (910/15648/25) шляхом накладення арешту на газову котельню, площею 39,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1155705380000, що знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Дегтярна, 13, номер відомостей про речове право 26589634, зареєстроване за ТОВ "Енерджісервіс" (04071, м. Київ, вул. Дегтярна, 31, код ЄДРПОУ 42085610) рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Жуковою Юлією Вікторівною про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41574135 від 12.06.2018 на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна № 1155 від 12.06.2018, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жуковою Юлією Вікторівною.
4.Стягувачем за цією постановою є: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Подол Град" (04071, м. Київ, вул. Дегтярна, 9, код ЄДРПОУ 45018636).
5.Боржником за цією постановою є: Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерджісервіс" (04071, м. Київ, вул. Дегтярна, 31, код ЄДРПОУ 42085610).
6.Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.
7.Справу повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції підлягає виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку протягом трьох років, починаючи з наступного дня після її прийняття. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України.
Повний текст постанови підписано 07.04.2026 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко 

Судді Б.В. Отрюх

С.В. Сотніков