ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/469/26
Номер провадження 3/495/249/2026
24 лютого 2026 року	м. Білгород-Дністровський	

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Шевчук Ю.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, 
ВСТАНОВИЛА:
20.01.2026 о 14:00 годині гр. ОСОБА_1 в м. Білгород-Дністровському по вул. Військової Слави 27 в будівлі Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області в кабінеті 10 висловлювалась словами брудної лайки, чим вчинила дрібне хуліганство – порушила громадський порядок.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток, крім того того, у протоколі у графі «особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» проставлений особистий підпис ОСОБА_1 . 
Крім того,02.02.2026 від ОСОБА_1 надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи, з якими остання ознайомилася у той же день - 02.02.2026.
Клопотання від ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, у порядку ст. 268 КУпАП, до суду не надходило.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.
Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі ( ОСОБА_1 відомо про складання стосовно неї протоколу про адміністративне правопорушення та направлення його до суду), добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, враховуючи те, що діючим КУпАП передбачені стислі строки розгляду справи, тому суд вважає за можливе не відкладати розгляд справи та провести судове засідання без участі ОСОБА_1 ..
Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази, суд приходить до наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП визначено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ст. 173 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Крім цього, ст. 62 Конституції України визначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст. 173 КУпАП дрібним хуліганством є нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. 
Хоча законодавство України й не містить чіткого визначення поняття громадського порядку, в той час безперечним є те, що він полягає у таких обумовлених потребами суспільства врегульованих правовими та іншими соціальними нормами умовах, які мають на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, створення нормальних максимально сприятливих умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП передбачає наявність діяння: 1) нецензурну лайку в громадських місцях, 2) образливе чіпляння до громадян та 3) вчинення інших подібних дій, що як наслідок порушують громадський порядок та спокій громадян.
При цьому обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце, як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу. 
Громадським місцем визначається - вільна в доступі необмеженому колу осіб територія нежитлового та невиробничого призначення, яка використовується для задоволення особистих потреб, у межах якої здійснюється державне регулювання суспільних відносин з охорони громадського порядку. Отже громадське місце є публічним і знаходиться у вільному доступі для необмеженого кола осіб, незалежно від соціальної, групової чи іншої належності й без будь-яких спеціальних дозволів.
До таких місць можна віднести подвір`я та під`їзди житлових будинків, підземні переходи, ліфти, таксофони, заклади охорони здоров`я, навчальні та освітньо-виховні заклади, дитячі майданчики, спортивні майданчики та приміщення закритих спортивних споруд, громадський транспорт, стадіони, приміщення відкритих та закритих спортивних споруд, заклади громадського харчування, приміщення закладів культури, приміщення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інших державних установ, приміщення підприємств, установ та організацій всіх форм власності.
З суб`єктивної сторони дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка вчиняє таке правопорушення, усвідомлює, що своїми діями порушує громадський порядок і спокій громадян, та бажає чи свідомо припускає прояв неповаги до суспільства.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами, дослідженими у процесу розгляду справи: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 762494 від 20.01.2026, у якому викладена суть адміністративного правопорушення;
- поясненнями ОСОБА_1 , у яких остання вказала, що 20.01.2026 вона прийшла до суду на судове засідання, його перенесли, ОСОБА_1 хотіла дізнатися чому, їй не хотіла відповідати секретар судового засідання, ОСОБА_1 підвищила голос, але, як вказує, нікого не ображала.
- поясненнями ОСОБА_2 , у яких зазначає, що працює секретарем судового засідання в суді у судді Волкової Ю.В. в кабінеті № 10. 20.01.2026 о 14:10 у кабінет № 10 зайшла ОСОБА_1 та почала голосно кричати, висловлювалася нецензурною лайкою та не реагувала на зауваження. Вийшла у коридор суду та почала там також виражатись нецензурною лайкою; 
- матеріалами відеозаписів, що містяться на CVD-диску, зокрема: 
1) на відеозаписі під назвою 038x041_00000020260120145739_0005 тривалістю 00:06:39 хвилин, зафільмована розмова між ОСОБА_1 , працівником служби судової охорони та поліцейським на подвір`ї біля будівлі суду. У ході розмови працівник служби судової охорони підтверджує факт того, що гр. ОСОБА_1 лаялася нецензурною лайкою та висловлювала погрози. У відповідь ОСОБА_1 зауважила, що перебувала у коридорі та нікого не ображала лайкою. Пояснила, що прийшла на судове засідання, їй повідомили, що воно переноситься через те, що відповідач не отримав позовної заяви, на запитання ОСОБА_1 чому позов не був відправлений секретар нічого їй не сказала, з чого ОСОБА_1 зробила висновок, що секретар судового засідання приховала пакет документів для відповідача та не відправила його. ОСОБА_1 вказала, що її цікавило саме це питання, відповіді вона не отримала та почала сваритися.
На запитання працівника поліції чи виражалася ОСОБА_1 нецензурною лайкою, остання відповіла, що в чиюсь «їхню» сторону – ні, ходила і казала сама собі, проте не в сторону працівників суду. На зауваження працівника поліції, що в громадських місцях цього робити не можна, відповіла, що розуміє. Надалі продовжила говорити, що дрібного хуліганства не вчиняла, нікого не оскорбляла, ніякого правопорушення не зробила. Вказала, що був високий тон, проте вона нікого не оскорбляла.
При розмові з працівником поліції при описуванні ситуації, що склалася у приміщенні суду, ОСОБА_1 також використовує нецензурну лайку.
2) на відеозаписі під назвою 038x041_00000020260120150506_0006 тривалістю 00:14:12 хвилин вже у приміщенні суду ОСОБА_1 вкотре наголошує, що нікого не оскорбила, розмовляла на підвищених тонах як зараз, просто хотіла отримати відповідь. Наголосила, що емоції зашкалювали.
У другій частині відеозапису, розмова відбувається між секретарем судового засідання, помічником судді, ОСОБА_1 та працівником служби судової охорони. На запитання працівника поліції чи висловлювалася гр. ОСОБА_1 на них нецензурною лайкою, помічник судді та секретар судового засідання відповіли, що так. На запитання ОСОБА_1 «що я сказала?», секретар судового засідання відповіла, що повторювати не буде. ОСОБА_1 вказала, що жодного лайливого слова проголошено не було, крім як підвищенного тону.
При розмові з працівником поліції при описуванні ситуації, що склалася у приміщенні суду, ОСОБА_1 також використовує нецензурну лайку.
3) на відеозаписі під назвою 038x041_00000020260120152409_0007 тривалістю 00:04:31 хвилин зафіксована процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення, написання ОСОБА_1 пояснень.
Суд зазначає, що хоча словесне хуліганство не загрожує життю та здоров`ю інших осіб, проте використання нецензурних слів виявляє грубе, образливе ставлення до оточуючих, незалежно від їх кількості. Приміщення органу державної влади, як у даному випадку – Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, у цьому сенсі є громадським місцем, і поведінка та вислови ОСОБА_1 у бік працівників суду, не можуть вважатись припустимими в демократичному суспільстві та відповідати нормам суспільної моралі.
На думку суду, дії ОСОБА_1 виходять за рамки простого висловлення незгоди із діями працівників суду чи незгоди з прийнятими процесуальними рішеннями, а були фактично проявом неповаги до загальноприйнятих у суспільстві норм поведінки.
Відповідно до ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Незалежність судді забезпечується, зокрема, забороною втручання у здійснення правосуддя; відповідальністю за неповагу до суду чи судді; визначеними законом засобами забезпечення особистої безпеки судді, членів його сім`ї, майна, а також іншими засобами їх правового захисту. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.
Висловлювання на адресу судді та працівників суду нецензурною лайкою будь-якою особою підриває авторитет судової влади і не має під собою жодної поважної причини.
Крім того, доводи ОСОБА_1 , що її поведінка була викликана виключно порушенням її прав як учасника процесу є неспроможними, оскільки маючи можливість захищати свої права та інтереси у передбачений законом спосіб, ОСОБА_1 почала грубо порушувати правила поведінки у суді, а також правила і норми поведінки у суспільстві.
А, отже, ОСОБА_1 діяла неправомірно, порушуючи громадський порядок в приміщенні суду та безпосередньо у кабінеті судді, висловлюючись на адресу працівників суду нецензурною лайкою.
Враховуючи вищенаведене, суд вбачає в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Стаття 33 КУпАП визначає, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Накладене адміністративне стягнення, в кожному конкретному випадку, має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.
Суд враховує відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 .
Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов до висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у вигляді накладення штрафу у розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн., які підлягають стягненню на користь держави.
Керуючись ст. 9, 24, 33, 34, 173, 221, 283, 284 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИЛА:
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 665,60 грн. на користь держави.
Згідно з ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.
Згідно з ст. 308 КУпАП - у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить три місяці.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя         Юлія ШЕВЧУК