Справа № 420/40016/24 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_2 , в якому просить: 
- визнати протиправними дії НОМЕР_3 прикордонного загону ДПС України (військова частина НОМЕР_1 ) щодо утримання податку на доходи фізичних осіб з суми, виплаченої ОСОБА_1 індексації-різниці за період за період з 01 березня 2018 року по 17 червня 2019 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року у справі № 260/9230/23 без рівноцінної та повної компенсації витрат доходів;
- зобов`язати НОМЕР_3 прикордонний загін ДПС України (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недотримане грошове забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб при виплаті індексації-різниці за період за період з 01 березня 2018 року по 17 червня 2019 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року у справі № 260/9230/23.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання судового рішення від 05.09.2024 y справі №260/9230/ НОМЕР_4 НОМЕР_3 прикордонний загін ДПС України (військова частина НОМЕР_1 ) 12.09.2024 провів нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення у розмірі 55878,47 грн. У жовтні 2024 року позивач отримав відповідь на заяву від 11.09.2024, відповідно до якої йому на виконання рішення П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.09.2024 y справі №260/9230/23 нараховано індексацію-різницю за період з 01 березня 2018 року по 17 червня 2019 року у розмірі 69476,37 грн, проте виплату проведено лише у розмірі 55878, 47 грн. Із змісту наданої відповідачем інформації видно, що при виплаті позивачу індексації-різниці, розмір якої становив 69476,37 грн, утримано податок з доходів фізичних осіб, оскільки розмір належної до виплати індексації-різниці з відрахуванням військового збору становить 68434, 22 грн (69476, 37 грн 1, 5% військового збору), а не 55878,47 грн. Зазначені обставини стали підставою для звернення до НОМЕР_3 прикордонного загону ДПС України (військова частина НОМЕР_1 ) із заявою про нарахування та виплату, ОСОБА_1 недоотриманого грошового забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб при виплаті індексації-різниці на виконання рішення П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.09 2024 у справі №260/9230/23. Однак, станом на час подання вказаного позову недоотримане грошове забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб відповідачем не виплачено та відповідь на вказану заяву не надано, що свідчить про протиправні дії відповідача.
Ухвалою від 30.12.2024 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. 
Копія ухвали від 30.12.2024 року доставлена до Електронного кабінету військової частини НОМЕР_1 30 грудня 2024 року, що підтверджується наявною у справі довідкою.
Представником відповідача відзив на позовну заяву до суду не надано.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13 червня 2019 року №176-ОС підполковника ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 17 червня 2019 року. (а.с. 5)
05 вересня 2024 року постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду справі № 260/9230/23, апеляційну скаргу НОМЕР_3 прикордонного загону ДПС України (військова частина НОМЕР_1 ) задоволено частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року скасовано та прийнято нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_3 прикордонного загону ДПС України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_3 прикордонного загону ДПС України (військова частина НОМЕР_1 ) щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення на користь ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 17 червня 2019 року відповідно до норм абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.
Зобов`язано НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 4463,15 грн. в місяць за період з 01 березня 2018 року по 17 червня 2019 року відповідно до норм абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078. В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
На виконання постанови апеляційного суду від 05.09.2024 року відповідач 12.09.2024 року провів нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення у розмірі 55878, 47 грн, що підтверджується випискою з його карткового рахунку (а.с.18).
У жовтні 2024 року позивач отримав відповідь на заяву від 11.09.2024, відповідно до якої йому на виконання рішення П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.09.2024 y справі №260/9230/23 нараховано індексацію-різницю за період з 01 березня 2018 року по 17 червня 2019 року у розмірі 69476, 37 грн (а.с. 19).
Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо утримання податку на доходи фізичних осіб з суми виплаченої йому індексації грошового забезпечення на виконання рішення суду, без компенсації цієї суми податку, звернувся з цим позовом до суду.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців – це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини другої статті 1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з пунктом 2 статті 9 Закону №2011-XII, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (пункт 3 статті 9 Закону №2011-XII).
Пунктом 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ визначено, зокрема, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Відповідно до статті 18 Закону України від 05 жовтня 2000 року №2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі – Закон №2017-III), Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Згідно з частинами першою та другою статті 19 Закону №2017-III, виключно законами України визначаються, зокрема, величина порогу індексації грошових доходів громадян. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі – Закон №1282-ХІІ).
Положеннями статті 1 Закону №1282-XII передбачено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно зі статтею 2 Закону №1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація) визначені Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу (Порядок №44).
Згідно з пунктом 2 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Пунктом 3 Порядку №44 передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».
Згідно з пунктами 4-5 Порядку №44 виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Аналіз наведених вище норм Порядку №44 дає підстави для висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Отже, з урахуванням наведеного, нарахування та виплата позивачу сум індексації, яка є складовою грошового забезпечення, на виконання постанови від 05 вересня 2024 року П`ятого апеляційного адміністративного суду справі № 260/9230/23, має бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку № 44.
Аналогічний підхід застосував Верховний Суд у постановах від 27 липня 2023 року у справі №380/813/22, від 27 вересня 2023 року у справі №420/23176/21, від 27 вересня 2023 року у справі №420/23176/21, від 31 січня 2024 року у справі №320/6441/22, від 18 квітня 2024 року у справі №160/10789/22 та від 30 квітня 2024 року у справі №360/700/23.
При цьому, втрата позивачем статусу військовослужбовця на час виплати заборгованості, не звільняє відповідача від обов`язку компенсувати позивачу суму податку на доходи фізичних осіб, оскільки саме бездіяльність відповідача призвела до виплати позивачеві індексації грошового забезпечення в належному розмірі вже після звільнення з військової служби та як наслідок після втрати статусу військовослужбовця.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 вказаної статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню шляхом: визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації сум податку на доходи фізичних осіб, утриманого з суми виплаченої індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року по 17 червня 2019 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року у справі № 260/9230/23; та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію суми податку на доходи фізичних осіб, утриманого при виплаті індексації-різниці за період за період з 01 березня 2018 року по 17 червня 2019 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року у справі № 260/9230/23. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, відповідно до приписів ч.2 ст.9 КАС України суд задовольняє вимоги саме у вказаний вище спосіб, виходячи з приписів Порядку №44 та правової природи спірної виплати.
При цьому, суд зазначає у резолютивній частині рішення лише умовне найменування відповідача – військова частина НОМЕР_1 , що відповідає даним Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та відображено в Електронному суді.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд, 
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_5 ) до військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) – задовольнити.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації сум податку на доходи фізичних осіб, утриманого з суми виплаченої індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року по 17 червня 2019 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року у справі № 260/9230/23.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію суми податку на доходи фізичних осіб, утриманого при виплаті індексації-різниці за період за період з 01 березня 2018 року по 17 червня 2019 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року у справі № 260/9230/23.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів