П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/56/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Окис Тетяна Олександрівна 
Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В. 
17 лютого 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ватаманюка Р.В. 
суддів: Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства "Іршанське комунальне підприємство" Іршанської селищної ради на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом Керівника Коростенської окружної прокуратури Житомирської області, який діє в інтересах держави в особі Іршанської селищної ради Коростенського району до Комунального підприємства "Іршанське комунальне підприємство" Іршанської селищної ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся із позовом до Житомирського окружного адміністративного суду в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Комунального підприємства «Іршанське комунальне підприємство» Іршанської селищної ради щодо невжиття заходів із забезпечення приведення у стан готовності захисної споруди (протирадіаційного укриття) №21801, що знаходить за адресою: Коростенський район, смт. Іршанськ, вул. Садова, 24 та зобов`язання вчинити такі дії.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Комунального підприємства «Іршанське комунальне підприємство» Іршанської селищної ради щодо невжиття заходів із забезпечення приведення у стан готовності захисної споруди (протирадіаційного укриття) №21801, що знаходить за адресою: Коростенський район, смт. Іршанськ, вул. Садова, 24.
Зобов`язано Комунальне підприємство «Іршанське комунальне підприємство» Іршанської селищної ради привести у стан готовності захисну споруду (протирадіаційне укриття) №21801, що знаходить за адресою: Коростенський район, смт. Іршанськ, вул. Садова, 24, з метою використання його за призначенням у відповідності до Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження вимог з питань використання та обліку фонду захисних споруд цивільного захисту» від 09.07.2018 № 579.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Зазначив про те, що Комунальне підприємство «Іршанське комунальне підприємство» Іршанської селищної ради не є власником протирадіаційного укриття по вул. Садова 24, смт. Іршанськ та ніякого відношення до нього не має.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що на території Іршанської селищної ради Коростенського району наявна захисна споруда (протирадіаційного укриття) №21801, що знаходить за адресою: Коростенський район, смт. Іршанськ, вул. Садова, 24.
Відповідно до облікової картки захисної споруди цивільного захисту від 15.03.2003 балансоутримувачем названого укриття є філія «Іршанський ГЗК».
За інформацією, зазначеною у паспорті сховища № 21801, останнє знаходиться в смт. Іршанськ по вул. Садова, 24, та становить площу 639 м. кв. Згідно з обліковою карткою, сховище у разі наявної загрози розраховане на утримання в ньому 700 осіб, рік здачі в експлуатацію 1981.
Відповідно до рішення десятої ради сьомого скликання Іршанської селищної ради Хорошівського району Житомирської області від 22.08.2017 №320 прийнято у комунальну власність територіальної громади та передано на баланс КП «ІКП» робочий гуртожиток сімейного типу, що знаходиться по вул. Садова, 24 у смт. Іршанськ.
Згідно з актом приймання-передачі від 01.09.2017 будівля гуртожитку сімейного типу, що знаходиться по вул. Садова, 24 у смт. Іршанськ передана на баланс КП «ІКП».
Згідно акту оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту, яку проведено 28.07.2023 за участі балансоутримувача – Директора КП «Іршанське КП» Мазуренка С.С., проведено оцінку стану готовності, експлуатації і використання (протирадіаційного укриття) №21801, що знаходить за адресою: Коростенський район, смт. Іршанськ, вул. Садова, 24, стан такого оцінюється як неготове до використання за призначенням, а тому балансоутримувачу (відповідачу) надано рекомендації щодо приведення захисної споруди в справний стан згідно норм належності та вимог наказу МВС України від 09 липня 2018 року №579.
Зважаючи на те, що виявлені недоліки балансоутримувачем КП «Іршанське КП» не усунуті, Коростенська окружна прокуратура звернулася до суду із цим позовом в інтересах держави в особі Іршанської селищної ради.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1311 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді.
Право на звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачене статтями 2, 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі – Закон України №1697-VII) та статтею 53 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно із положеннями статті 23 Закону України №1697-VII представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави.
Обираючи форму представництва, прокурор визначає, у чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту.
Частиною 4 статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Відповідно до пунктів 23 – 29 частини 2 статті 19 Кодексу цивільного захисту України, до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері цивільного захисту належить, у тому числі: організація виконання вимог законодавства щодо створення, використання, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту; визначення за погодженням з місцевими державними адміністраціями потреби фонду захисних споруд цивільного захисту; планування та організація роботи з дообладнання або спорудження в особливий період підвальних та інших заглиблених приміщень для укриття населення; прийняття рішень про подальше використання захисних споруд цивільного захисту державної та комунальної власності у разі банкрутства (ліквідації) суб`єкта господарювання, на балансі якого вона перебуває, та безхазяйних захисних споруд; організація обліку фонду захисних споруд цивільного захисту; здійснення контролю за утриманням та станом готовності захисних споруд цивільного захисту; організація проведення технічної інвентаризації захисних споруд цивільного захисту, виключення їх за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, з фонду захисних споруд цивільного захисту.
Оскільки Іршанська селищна рада як орган місцевого самоврядування є уповноваженим суб`єктом щодо управління об`єктами комунальної власності, однак не вжила заходів судового захисту щодо усунення виявлених порушень, прокурор обґрунтовано реалізував представницькі повноваження в інтересах держави в особі цього органу. Невжиття заходів щодо приведення захисної споруди у стан готовності в умовах воєнного стану створює загрозу життю та здоров`ю населення, що свідчить про наявність суспільно значимого інтересу.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Керівник Коростенської окружної прокуратури Житомирської області мав правові підстави для звернення до суду з відповідним позовом в інтересах держави в особі Іршанської селищної ради Коростенського району.
Відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022 на території України з 24 лютого 2022 року на 30 діб введено воєнний стан, який продовжений до цього часу.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року №1932-XII (далі – Закон України №1932-XII) оборона України базується на готовності та здатності органів державної влади, усіх складових сектору безпеки і оборони України, органів місцевого самоврядування, єдиної державної системи цивільного захисту, національної економіки до переведення, при необхідності, з мирного на воєнний стан та відсічі збройній агресії, ліквідації збройного конфлікту, а також готовності населення і території держави до оборони.
Згідно із статтею 3 Закон України №1932-XII підготовка держави до оборони в мирний час, серед іншого, включає: забезпечення готовності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, єдиної державної системи цивільного захисту об`єктів критичної інфраструктури до виконання завдань цивільного захисту в особливий період, зокрема у воєнний час, з урахуванням норм міжнародного гуманітарного права.
Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України (далі – КЦЗ України) захисні споруди цивільного захисту – інженерні споруди, призначені для захисту населення від впливу небезпечних факторів, що виникають внаслідок надзвичайних ситуацій, воєнних дій або терористичних актів. До захисних споруд цивільного захисту належать сховища та протирадіаційні укриття, а також споруди подвійного призначення.
Цивільним захистом, відповідно до статті 4 КЦЗ України, є функція держави, спрямована на захист населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій шляхом запобігання таким ситуаціям, ліквідації їх наслідків і надання допомоги постраждалим у мирний час та в особливий період.
Відповідно до частини 1 статті 32 КЦЗ України, протирадіаційне укриття – це негерметична споруда для захисту людей, в якій створюються умови, що виключають вплив на них іонізуючого опромінення у разі радіоактивного забруднення місцевості та дії звичайних засобів ураження.
За пунктом 2 частини 1 статті 21 КЦЗ України регламентовано, що громадяни України мають право на забезпечення засобами колективного та індивідуального захисту та їх використання.
Відповідно до частини 4 статті 32 КЦЗ України для вирішення питань щодо укриття населення в захисних спорудах цивільного захисту центральні органи виконавчої влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання завчасно створюють фонд таких споруд.
Згідно частини 5 статті 32 КЦЗ України порядок створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку визначається Кабінетом Міністрів України.
Положеннями частини 8 цієї правової норми визначено, що утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням здійснюється суб`єктами господарювання, на балансі яких вони перебувають (у тому числі споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів.
За приписами частини 7 статті 32 КЦЗ України, вимоги щодо утримання та експлуатації захисних споруд визначаються центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
Пунктом 3 Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 березня 2017 року №138 (далі – Порядок №138) визначено, що утримання захисних споруд це комплекс заходів організаційного, матеріально-технічного, інженерного, фінансового та іншого характеру, що спрямовані на забезпечення готовності захисних споруд до використання за призначенням.
Пунктом 9 Порядку №138 передбачено, що утримання фонду захисних споруд у готовності до використання за призначенням здійснюється їх балансоутримувачами.
У відповідності до пункту 3 Порядку №138 балансоутримувач захисної споруди – власник захисної споруди або юридична особа, яка утримує її на балансі.
Згідно із пунктом 10 Порядку №138 балансоутримувач забезпечує утримання захисних споруд та інших споруд, що повинні використовуватися для укриття населення, а також підтримання їх у стані, необхідному для приведення у готовність до використання за призначенням відповідно до вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд.
Конкретний строк приведення захисної споруди в готовність до використання за призначенням (крім споруд, що відповідно до законодавства повинні перебувати в постійній готовності) зазначається в паспорті захисної споруди, а саме: не більше 12 годин для захисних споруд, призначених для укриття працівників (персоналу, найбільшої працюючої зміни) суб`єктів господарювання, віднесених до відповідних категорій цивільного захисту; не більше 24 годин для інших захисних споруд, споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів.
Частиною 1 статті 20 КЦЗ України визначено, що до завдань та обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту, серед інших, належить організація виконання вимог законодавства щодо створення, використання, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту; планування та організація роботи з дообладнання або спорудження в особливий період підвальних та інших заглиблених приміщень для укриття населення; організація обліку фонду захисних споруд; здійснення контролю за утриманням та станом їх готовності; проведення їх технічної інвентаризації, тощо.
Згідно із пунктом 11 Порядку №138 вимоги щодо утримання та експлуатації захисних споруд визначаються МВС.
Відповідно до пункту 1 Розділу І Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 липня 2018 року №579, (далі – Вимоги) споруди фонду захисних споруд мають утримуватися та експлуатуватися у стані, що дозволяє привести їх у готовність до використання за призначенням у визначені законодавством терміни.
Захисні пристрої призначені для захисту осіб, що переховуються у сховищах, від надмірного тиску повітряної ударної хвилі під час застосування звичайної зброї та засобів масового ураження. До захисних пристроїв, якими обладнуються сховища, належать захисно-герметичні і герметичні двері, віконниці (ставні), захисні секції, клапани-відтиначі, КНТ тощо (підпункт 1 пункту 2 розділу III Вимог).
Балансоутримувач відповідно до норм цих Вимог забезпечує утримання, контроль за станом, проведення перевірок, технічного обслуговування, поточних та капітальних ремонтів конструктивних елементів, спеціального обладнання, інженерних мереж та систем життєзабезпечення захисних споруд під час усього періоду використання сховищ у режимі ПРУ (пункт 6 Розділу VIII Вимог).
Відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу VI Вимог для забезпечення готовності захисних споруд до використання за призначенням їх балансоутримувачі здійснюють оцінку стану їх готовності, організовують періодичні огляди стану захисних споруд, перевірку працездатності їх основного обладнання, планують і проводять технічне обслуговування обладнання та систем життєзабезпечення захисних споруд.
Оцінка стану готовності захисних споруд (далі – оцінка стану готовності) – здійснюється щороку з метою виявлення недоліків у стані утримання та експлуатації захисних споруд, передбачення заходів щодо приведення захисної споруди в готовність до використання за призначенням. Окрім того, оцінка стану готовності здійснюється в таких випадках: у разі проведення технічної інвентаризації захисної споруди як об`єкта нерухомого майна; у разі підготовки пропозицій щодо подальшого використання захисної споруди; після пожеж, аварій, катастроф та інших надзвичайних ситуацій, що могли негативно вплинути на технічний стан захисної споруди; у разі здійснення ДСНС заходів державного нагляду (контролю) за станом готовності захисних споруд відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
За результатами оцінки стану готовності складається акт оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту за формою згідно з додатком 11 до цих Вимог.
Результати оцінки стану готовності, отримані під час нагляду, ураховуються під час складення документів (актів, приписів) за його результатами (підпункт 4 пункту 2 Розділу VI Вимог).
Підпунктами 5, 6 пункту 2 розділу VI Вимог визначено, що залучення фахівців структурних підрозділів із питань цивільного захисту міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, органів і підрозділів ДСНС до оцінки стану готовності, проведення інших обстежень захисних споруд (за винятком оцінки стану готовності під час нагляду) здійснюється за зверненням балансоутримувача.
Відповідно до підпункту 8 пункту 2 Розділу VI Вимог під час оцінки стану готовності перевіряються: загальний стан приміщень, входів, оголовків аварійних виходів, гідроізоляції, повітрозабірних і витяжних каналів, обвалування окремо розташованих і підсипки покриття у вбудованих захисних спорудах, покрівлі та бічних поверхонь гірничих виробок, кріплень і захисно-герметичних перемичок (зовнішнім оглядом); двері (ворота, ставні), механізми задраювання, захисні пристрої, системи вентиляції, водопостачання, каналізації, електропостачання, зв`язку, автоматики та іншого інженерного обладнання (випробуванням на працездатність); температура і відносна вологість повітря всередині захисної споруди; наявність і стан засобів пожежогасіння; герметичність захисної споруди.
За результатами оцінки стану готовності захисну споруду може бути визнано як готову, обмежено готову або неготову до використання за призначенням. Захисна споруда вважається обмежено готовою або неготовою, якщо вона має хоча б один із недоліків, зазначених в основних недоліках в утриманні захисних споруд, що погіршують стан їх готовності, наведених у додатку 13 до цих Вимог.
У разі відсутності таких недоліків захисна споруда вважається готовою до використання за призначенням (підпункт 8 пункту 2 Розділу VI Вимог).
Таким чином, утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням покладається на суб`єктів господарювання, на балансі яких вони перебувають, за рахунок власних коштів, що передбачено пунктом 8 статті 32 Кодексу та пунктом 9 Порядку.
Згідно матеріалів справи, 28.07.2023 комісією у складі начальника та головного фахівця відділу ЦЗ Коростенського РУ ГУ ДСНС України в Житомирській області, головного спеціаліста з питань надзвичайних ситуацій, цивільного захисту населення та охорони праці проведено оцінку стану готовності захисної споруди (протирадіаційного укриття) №21801, що знаходить за адресою: Коростенський район, смт. Іршанськ, вул. Садова, 24.
За результатами оцінки складено Акт, згідно якого укриття визначено як не готове до використання за призначенням та надано рекомендації привести захисну споруду в справний стан згідно норм належності та вимог наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження вимог з питань використання та обліку фонду захисних споруд цивільного захисту» від 09.07.2018 № 579.
Судом першої інстанції правильно наголошено на тому, що після початку 24 лютого 2022 року повномасштабної військової агресії російської федерації проти України та введення на всій території України воєнного стану виникли обґрунтовані та реальні підстави для використання укриття безпосередньо за призначенням для захисту цивільного населення.
Наразі захисна споруда (протирадіаційного укриття) №21801, що знаходить за адресою: Коростенський район, смт. Іршанськ, вул. Садова, 24 перебуває в стані не готовому до використання за призначенням, через що не здатне забезпечити захист цивільного населення та у разі використання за призначенням може створювати загрозу для життя та здоров`я людей.
Колегія суддів відхиляє доводи скаржника щодо відсутності у КП «Іршанське комунальне підприємство» статусу балансоутримувача протирадіаційного укриття № 21801 з огляду на таке.
Сам по собі факт відсутності окремого рішення про передачу саме протирадіаційного укриття як індивідуально визначеного об`єкта не спростовує перебування його на балансі підприємства, якщо таке укриття є складовою частиною цілісного майнового комплексу будівлі, переданої на баланс. Із рішення Іршанської селищної ради № 320 від 22 серпня 2017 року вбачається, що на баланс КП передано гуртожиток як цілісну будівлю разом із пов`язаними з її функціонуванням об`єктами. Захисна споруда, розташована в межах цієї будівлі та функціонально пов`язана з нею, не є самостійним об`єктом цивільного обігу, а входить до складу нерухомого майна, що передане підприємству для обслуговування та утримання.
Посилання апелянта на те, що Паспорт укриття № 21801 та облікова картка захисної споруди складені у 2023 році, не можуть бути підставою для заперечення статусу балансоутримувача, оскільки зазначені документи мають обліковий та технічний характер і лише фіксують фактичний стан об`єкта та суб`єкта його утримання відповідно до вимог законодавства у сфері цивільного захисту. Їх оформлення уповноваженою посадовою особою органу місцевого самоврядування є належним доказом обліку споруди та визначення відповідального за її утримання суб`єкта, якщо інше не доведено належними та допустимими доказами.
Крім того, відповідно до положень законодавства у сфері цивільного захисту, зокрема Кодекс цивільного захисту України, обов`язок щодо забезпечення готовності захисних споруд покладається на їх балансоутримувачів та власників. Оскільки КП здійснює експлуатацію та утримання гуртожитку, в межах якого розташоване укриття, саме на нього покладається обов`язок забезпечення належного технічного стану відповідної захисної споруди.
Доводи скаржника зводяться до формального тлумачення змісту рішення ради та не спростовують встановленого судом першої інстанції факту фактичного утримання об`єкта саме КП «Іршанське комунальне підприємство». Відсутність окремого акта передачі укриття як самостійного об`єкта не є підставою для звільнення підприємства від обов`язку забезпечення його готовності, якщо воно є частиною переданого на баланс майна та перебуває у сфері господарського відання підприємства.
Таким чином доводи апеляційної скарги у цій частині є необґрунтованими та такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Також колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що директор КП не підписував акт оцінки стану готовності укриття та що паспорт споруди підписано ним як управителем багатоквартирного будинку, оскільки такі обставини не впливають на наявність у підприємства обов`язку щодо утримання та забезпечення готовності захисної споруди. Акт оцінки має фіксаційний характер і не визначає балансоутримувача, а підписання паспорта керівником у межах виконання функцій з управління та обслуговування будівлі, де розташоване укриття, підтверджує фактичне здійснення КП відповідних повноважень. Відповідно до вимог Кодексу цивільного захисту України обов`язок забезпечення готовності захисних споруд покладається на власників і балансоутримувачів, а тому формальні зауваження щодо статусу підпису не спростовують встановленого судом факту перебування споруди у сфері управління підприємства та не звільняють його від визначених законом обов`язків.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи обов`язок держави вживати заходи для створення належних умов для захисту життя і здоров`я людей від надзвичайних ситуацій, у тому числі від негативних наслідків ведення бойових дій, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність правових підстав для повного задоволення позову.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу Комунального підприємства "Іршанське комунальне підприємство" Іршанської селищної ради залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.