ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.02.2026 Справа № 914/3744/25 

за позовом: Управління державної охорони України, м. Київ
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Шмігельського Юрія Володимировича, с. Плугів, Золочівський р-н, Львівська обл.
про зобов"язання виконати умови договору та стягнення штрафних санкцій

Суддя Коссак С.М. 
за участі секретаря Полюхович Х.М. 

Від учасників справи: 
Від позивача: Бондаренко Олександр Сергійович (в режимі відеоконференції)- представник; Кулик Віталій Олександрович (в режимі відеоконференції) - представник;
Від відповідача: не з`явився

На розгляд Господарського суду Львівської області через систему "Електронний суд" представником позивача Управління державної охорони України, м. Київ подано позов до відповідача Фізичної особи-підприємця Шмігельського Юрія Володимировича, с. Плугів, Золочівський р-н, Львівська обл., в якій просить зобов`язати відповідача виконати умови Договору від 07.08.2025 року №498/2025, а саме поставити УДО України акумулятори резервного електроживлення LiFePO4 12,8 V 15 Ah у кількості 12 комплектів та стягнути з Відповідача на користь УДО України пеню в розмірі 5 357,08 грн. та штраф у розмірі 3 289,44грн., а всього 8 646,52грн. штрафних санкцій.
Також позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 6056,00грн., який обраховано за дві вимоги (немайнову та майнову) та який просить стягнути з відповідача на його користь. Інших судових витрат, окрім судового збору, позивач не планує понести.
Ухвалою суду від 09.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 08.01.2026 року на 10:15 год. 
12.12.2025 року через систему "Електронний суд" представником позивача подано заяву за вх.№33501/25, в якій просить надати можливість взяти участь у судовому засіданні 08.01.2026 року об 10год. 15хв. представників Бондаренка О.С. та Кулика В.О. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Рух справи в ухвалах суду.
Ухвалою суду від 29.01.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 19.02.2026 року на 10год. 20хв. 
В судове засідання 19.02.2026 року позивач явку представників в режимі відеоконференції забезпечив, які надали пояснення по справі та підтримали позовні вимоги та просять позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
В судове засідання 19.02.2026 року відповідач явку представника не забезпечив, був повідомлений про місце, дату та час судового засідання, що підтверджується Довідкою про доставку ухвали суду до електронного кабінету відповідача 08.01.2026 року. Жодних заяв процесуального характеру від відповідача не надходило, відзиву не постпало.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справи за наявними матеріалами. 
Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідач своїм процесуальним правом на подачу заяв процесуального характеру не скористався, відзиву на позовну заяву не подав. 
Ухвали суду надіслані учасникам справи до наявних електронних кабінетів, відтак вони належним чином повідомлені про місце, дату та час судового засідання, що підтверджується списками розсилки про доставку ухвал суд. Крім того, процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.
Суд перейшов до стадії ухвалення рішення, вступна та резолютивна частина якого оголошена в цьому судовому засіданні.

Аргументи позивача.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між учасниками справи укладений договір купівлі- продажу від 07.08.2025 року № 498/2025, відповідно до умов пунктів 1.1, 1.2, 3.1 якого, Продавець зобов`язався передати у власність Покупця акумулятори резервного електроживлення LiFePO4 12,8 V 15 Ah у кількості 12 комплектів на загальну суму 46 992,00 грн. Позивач зазначає, що ФОП Шмігельським Ю.В., на момент подання позовної заяви, не передано Товар у власність Управління державної охорони України, тим самим порушено вимоги Договору, а саме пункти 1.1, 1.2, 2.1, 5.1, 5.2, 6.3.1 Договору. Пунктом 10.1 Договору встановлено, що Договір набирає чинності з дня підписання його Сторонами та діє до 31 грудня 2025 року, а в частині взятих на себе зобов`язань - до повного їх виконання Сторонами. 
Відтак, позивач просить зобов`язати відповідача виконати умови Договору від 07.08.2025 року №498/2025, а саме поставити УДО України акумулятори резервного електроживлення LiFePO4 12,8 V 15 Ah у кількості 12 комплектів
Пунктом 7.2 Договору встановлено, що за порушення строків виконання зобов`язання Продавець сплачує пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості Товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Відтак, позивачем нараховано відповідачу 5 257,08грн. - пені (за період з 12.08.2025 року по 03.12.2025 рік), та 3289,44грн. - штрафу, які просить стягнути з відповідача на користь позивача. Також позивач просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 6056,00грн.,

Аргументи відповідача.
Відзиву відповідачем не подано, станом на час розгляду справи жодних процесуальних документів від відповідача не надходило. Вимог ухвали суду не виконав, проти позову в установленому порядку не заперечив. Тому суд розглянув справу без участі відповідача та його відзиву на позов, за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи.
Між Управлінням державної охорони України (Покупець) та Фізичною особою-підприємцем Шмігельським Юрієм Володимировичем (Продавець) укладено договір купівлі- продажу від 07.08.2025 року № 498/2025, відповідно до умов пунктів 1.1, 1.2, 3.1 якого, Продавець зобов`язався передати у власність Покупця акумулятори резервного електроживлення LiFePO4 12,8 V 15 Ah у кількості 12 комплектів на загальну суму 46 992,00 грн.
Згідно з пунктом 4.1 Договору оплата проводиться згідно з рахунком Продавця протягом 10 (десяти) днів після поставки Товару оформлення видаткової накладної та акта приймання-передачі.
Відповідно до пункту 5.1 Договору поставка Товару здійснюється з дня підписання Договору до 11 серпня 2025 року.
Пунктом 5.2 Договору передбачено, що місцем поставки (передачі) Товару є адреса Покупця: м. Київ, Оболонський р-н, вул. Полярна, 12.
Згідно з пунктом 6.3.1 Договору Продавець зобов`язаний, забезпечити поставку Товару у строки, встановлені цим Договором.
Позивач зазначає, що ФОП Шмігельським Ю.В., на момент подання позовної заяви, не передано Товар у власність Управління державної охорони України, тим самим порушено вимоги Договору, а саме пункти 1.1, 1.2, 2.1, 5.1, 5.2, 6.3.1 Договору.
Відповідно до пункту 7.1 Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим Договором.
Пунктом 7.2 Договору встановлено, що за порушення строків виконання зобов`язання Продавець сплачує пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості Товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Згідно з пунктом 7.4 Договору сплата Продавцем штрафних санкцій, передбачених пунктами 7.2 - 7.3 розділу VII цього Договору, не звільняє його від виконання зобов`язань перед Покупцем за цим Договором.
Пунктом 10.1 Договору встановлено, що Договір набирає чинності з дня підписання його Сторонами та діє до 31 грудня 2025 року, а в частині взятих на себе зобов`язань - до повного їх виконання Сторонами. Позовна заява подана до суду 03.12.2025 року під час дії договору.
Згідно з пунктом 8.2 Договору доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є сертифікати, які видаються Торгово-промисловою палатою України, або регіональними торгово-промисловими палатами.
Пунктом 8.3 Договору визначено, що про обставини, які унеможливлюють виконання зобов`язань за Договором Сторона не пізніше 5 (п`яти) днів з моменту їх виникнення, окрім настання воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, зобов`язана повідомити про це іншу Сторону у письмовій формі, з додатковим направленням на електронну пошту.
Відповідно пункту 8.4 Договору невиконання або (несвоєчасне виконання), вказаних у пункті 8.3 розділу VIII цього Договору умов (строку повідомлення про наявність обставин непереборної сили та надання відповідних підтверджуючих документів) позбавляє Сторону права посилатися на їх настання.
Доказів виникнення форс-мажорних обставин суду не надано.
27.08.2025 року Управлінням державної охорони України рекомендованим відправленням АТ «Укрпошта» № 0100100679269 направлено на поштову адресу Покупця письмову претензію від 26.08.2025 року № 2/19-523 з вимогами: невідкладно, в найкоротші терміни передати не поставлений Товар - акумулятори резервного електроживлення LiFePO4 12,8 V 15 Ah у кількості 12 комплектів за місцем поставки, відповідно до пункту 5.2 Договору; сплатити суму пені за порушення строків поставки.
У вказаній претензії Відповідача повідомлено про те, що Управління державної охорони України не отримало від ФОП Шмігельського Ю.В. відповідних сертифікатів, які б підтверджували настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), у зв`язку з чим наголошено Відповідачеві про порушення ним строків поставки Товару, визначених пунктом 5.1 Договору, та про необхідність здійснення поставки Товару та сплати штрафних санкцій, передбачених умовами Договору та вимогами чинного законодавства України.
Дана претензія від 26.08.2025 року вих. № 2/19-523, відповідно до відомостей з інформаційного ресурсу Укрпошти «Відстеження за трек-номером», отримана представником Відповідача за довіреністю 02.09.2025 року. Продавець (відповідач) на дану претензію не відреагував, поставку товару не здійснено, сплату штрафних санкцій не проведено, а також не надано письмової відповіді на претензію від 26.08.2025 за вих. № 2/19-523.
Пунктом 7.2 Договору встановлено, що за порушення строків виконання зобов`язання Продавець сплачує пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості Товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Відтак, позивачем нараховано відповідачу 5 257,08грн. - пені (за період з 12.08.2025 року по 03.12.2025 рік), та 3289,44грн. - штрафу.

Норми права та мотиви суду.
Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки. За правилами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.
Згідно з ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:
1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;
2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Так, згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Таким чином, двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов`язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов`язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.
Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. (ч.1 ст. 662 Цивільного кодексу України).
Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. (ст. 663 Цивільного кодексу України).
Сторони погодили, що відповідно до пункту 5.1 Договору поставка Товару здійснюється з дня підписання Договору до 11 серпня 2025 року. Згідно з пунктом 6.3.1 Договору Продавець зобов`язаний, забезпечити поставку Товару у строки, встановлені цим Договором.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України  зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі статтею 599 ЦК України, частиною першою статті підставою є виконання, проведене належним чином.
У Судовій практиці склалася позиція, що у разі закінчення строку дії договору постачальник має право вимагати від покупця виконання ним своїх зобов`язань за договорам у повному обсязі впродовж того часу, коли існує відповідне зобов`язання, а не лише впродовж строку, встановленого сторонами в договорі для його виконання, зокрема має право вимагати виконання цього зобов`язання і в судовому порядку (висновки Верховного Суду викладені у постанові від 21 грудня 2020 року у справі № 910/1144/19, від 08 травня 2025 року у справі №910/1694/24).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).
Згідно ч.1. ст. 620 Цивільного кодексу України у разі невиконання боржником обов`язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов`язання.
Відповідно до пункту 5.1 Договору поставка Товару здійснюється з дня підписання Договору до 11 серпня 2025 року.
Пунктом 10.1 Договору встановлено, що Договір набирає чинності з дня підписання його Сторонами та діє до 31 грудня 2025 року, а в частині взятих на себе зобов`язань - до повного їх виконання Сторонами. 
Отже, приймаючи до уваги вищевикладене, зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів розірвання договору в судовому порядку або за згодою обох сторін, договір є чинним в частині виконання сторонами своїх обов`язків (п.10.1 Договору).
Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.
Пунктом 5.2 Договору передбачено, що місцем поставки (передачі) Товару є адреса Покупця: м. Київ, Оболонський р-н, вул. Полярна, 12. Згідно з пунктом 6.3.1 Договору Продавець зобов`язаний, забезпечити поставку Товару у строки, встановлені цим Договором.
Відповідно до пункту 5.1 Договору поставка Товару здійснюється з дня підписання Договору до 11 серпня 2025 року.
Відповідно до ст.251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Судом враховується, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року в справі № 902/417/18 викладено правову позицію, відповідно до якої за частиною третьою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Тому, як дійшла висновку Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.09.2020 року в справі № 688/2908/16-ц, і до моменту укладення договору сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності.
Принцип справедливості, добросовісності та розумності включає, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість та добросовісно вести переговори (близький за змістом висновок, викладено, також і у постанові від 19.05.2020 в справі № 910/719/19 Великої Палати Верховного Суду).
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі. Такий спосіб захисту, як примусове виконання обов`язку в натурі застосовується у тих випадках, коли відповідач зобов`язаний був вчинити певні дії по відношенню до позивача, але відмовився або уникає можливості виконати свій обов`язок. Тобто цей засіб захисту застосовується за наявності зобов`язальних правовідносин між позивачем та відповідачем, зокрема, може мати місце при невиконанні обов`язку сплатити кошти, передати річ кредитору, виконати роботи чи надати послуги.
Обов`язок боржника виконати певні дії повинен бути встановлений договором або актом цивільного законодавства.
Відтак, у відповідача виникло зобов`язання поставити товар, оскільки строк поставки настав, доказів протилежного не надано.

Щодо стягнення пені та штрафу.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Пунктом 7.2 Договору встановлено, що за порушення строків виконання зобов`язання Продавець сплачує пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості Товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Відтак, позивачем нараховано відповідачу 5 257,08грн. - пені (за період з 12.08.2025 року по 03.12.2025 рік), та 3289,44грн. - штрафу.
Судом встановлено, що згідно з розрахунком заборгованості, позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі 5 257,08грн. (за період з 12.08.2025 року по 03.12.2025 рік, яка обрахована з наступного дня від кінцевої дати обов`язку поставки товару, який не поставлено - 11 серпня 2025 року) та штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару, що становить 3289,44грн.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що така нарахована позивачем правильно, відтак стягненню підлягає пеня в сумі 5 257,08грн.
Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, і відповідно видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду у справах №917/194/18, №911/2813/17, № 910/6046/16, 923/760/16 (від 27.09.2019). 
Відповідачу нарахований штраф у розмірі 7 % від вартості непоставленого товару, що становить 46 992,00 х 7% = 3289,44 грн., згідно розрахунку що надано у позовній заяві. Відтак, підлягає стягненню 3289,44 грн. штраф, який позивачем правомірно нараховано відповідачу.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідач не спростував доводів щодо існування у нього обов`язку поставити товар, а суд не виявив на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме зобов"язати відповідача виконати умови договору - поставити Управлінню державної охорони України акумулятори резервного електроживлення LiFePO4 12,8 V 15 Ah у кількості 12 комплектів та стягненню підлягає пеня у сумі 5357,08грн., штраф у розмірі 3 289,44грн. 

Судові витрати.
Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір в сумі 6056,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №7439 від 24 листопада 2025 року.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи наведене, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 6056,00грн.
Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76 - 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд - 
УХВАЛИВ:
1. Позов задоволити.
2. Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Шмігельського Юрія Володимировича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) поставити Управлінню державної охорони України ( 01024, м. Київ, вул. Богомольця, будинок 8, код ЄДРПОУ 00037478) акумулятори резервного електроживлення LiFePO4 12,8 V 15 Ah у кількості 12 комплектів.
3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Шмігельського Юрія Володимировича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Управлінню державної охорони України ( 01024, м. Київ, вул. Богомольця, будинок 8, код ЄДРПОУ 00037478) пеню у сумі 5357,08грн., штраф у розмірі 3 289,44грн. та 6056,00грн. судового збору.
4. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.
5. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 02.03.2026 року.

Суддя Коссак С.М.