Справа № 931/196/25
Провадження № 2/931/22/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року селище Локачі

Локачинський районний суд Волинської області у складі: 
головуючого судді Безп`ятко О.І.,
з участю секретаря судового засідання – Левчук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Селянського фермерського господарства «Надія» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, визнання відсутнім та припинення права оренди,

в с т а н о в и в:

14 березня 2025 року від позивача через засоби поштового зв`язку до суду надійшов позов до до СФГ «Надія» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та скасування державної реєстрації права оренди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником земельної ділянки площею 2,9105 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0722482600:03:000:0645, що знаходиться на території Заячицівської сільської ради Володимирського (колишнього Локачинського) району Волинської області. Нещодавно йому стало відомо про те, що СФГ «Надія» орендує дану земельну ділянку на підставі договору оренди землі від 01 листопада 2023 року, строк дії оренди 10 років з автоматичним продовженням дії договору, державна реєстрація права оренди здійснена 04 квітня 2024 року державним реєстратором виконавчого комітету Зимнівської сільської ради Волинської області Майфат Ю.О. Вказує на те, що договір оренди з відповідачем не укладав і не підписував, істотних умов оренди не погоджував, інших осіб на підписання договору не уповноважував, тому вважає, що державна реєстрація вищевказаного договору порушує його право на користування та розпорядження належною йому земельною ділянкою. Зазначає, що у зв`язку з цим змушений звертатися до суду за захистом свого права власності на земельну ділянку.
Просить суд зобов`язати СФГ «Надія» усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 2,9105 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0722482600:03:000:0645, що знаходиться на території Заячицівської сільської ради Локачинського району (наразі – Володимирського району) Волинської області шляхом її повернення власнику – ОСОБА_1 та скасувати державну реєстрацію права оренди даної земельної ділянки, яка була проведена на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 72419758 від 04.04.2024 року державним реєстратором Майфат Ю.О., виконавчий комітет Зимнівської сільської ради Волинської області, номер запису про інше речове право: 54424532, а також стягнути з відповідача судові витрати.
Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 17 березня 2025 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
28 квітня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, у якому позов не визнає. Зазначає, що 10 жовтня 2016 року між ОСОБА_3 (батьком позивача) та СФГ«Надія» було укладено договір оренди землі, згідно якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Заячицівської селищної ради Володимирського району Волинської області, загальною площею 2,9105 га з кадастровим номером 0722482600:03:000:0645, термін дії договору – сім років, орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі. Відповідно до відомостей про нарахування орендної плати у с. Заячиці, СФГ «Надія», батько позивача протягом 2020-2022 років отримував орендну плату, про що свідчать його підписи у відомостях. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, а 03 квітня 2023 року приватний нотаріус видав позивачу – ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину, яка складається, зокрема із земельної ділянки, площею 2,9105 га з кадастровим номером 0722482600:03:000:0645. Зазначає, що смерть орендодавця, за загальним правилом, не є підставою припинення дії договору оренди, а також для його розірвання чи зміни його умов, а усі права та обов`язки орендодавця після його смерті переходять до його спадкоємця, який зобов`язаний продовжувати виконувати всі умови договору оренди землі (постанова Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №514/136/17) 01 листопада 2023 року на підставі вищевказаного свідоцтва про спадщину, між ОСОБА_1 та СФГ «Надія» було укладено договір оренди землі, згідно якого, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування дану земельну ділянку сільськогосподарського призначення, термін дії договору – десять років. Позивач особисто надав свої паспортні дані та свідоцтво про право на спадщину на спірну земельну ділянку для відповідача та підписав вказаний договір оренди землі. Окрім того, позивач власноруч написав заяву про отримання орендної плати, та після смерті ОСОБА_3 орендну плату у 2023 та 2024 роках отримував син – ОСОБА_1 . Таким чином, посилання позивача, що він нещодавно дізнався, що його земельна ділянка перебуває в оренді не відповідає дійсності, а його поведінка свідчить про погодження з умовами існуючих правовідносин. У вказаному договорі зазначено паспортні дані ОСОБА_1 , у позивача наявні оригінал вказаного договору та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Оспорюваний договір укладений у повній відповідності до діючого законодавства з дотриманням всіх вимог до договору оренди землі, має всі реквізити, підписаний сторонами. Крім того, відповідач використовує вказану земельну ділянку уже 9 років, відкрито, неприховуючи від власника земельної ділянки та інших осіб. За час користування жодної скарги чи попередження від власника ділянки чи органів поліції чи органів місцевого самоврядування чи інспекції з охорони земель на адресу відповідача не надходило. З огляду на те, що позивач починаючи з 2022 року отримував орендну плату, вважає, що договір виконується обома сторонами: орендар користується майном і сплачує за нього орендну плату, а орендодавець приймає платежі, а отже сторони досягли згоди щодо істотних умов договору. Доводи позивача про те, що він не підписував договір оренди землі від 01.11.2023 не спростовують факту його обізнаності про даний договір. Просить відмовити у задоволенні позову повністю та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на правничу допомогу. Крім того, відповідно до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України сторона відповідача зазначає про понесені нею витрати на правничу допомогу, орієнтовний розмір яких становить 15000 грн, та вказує, що докази понесення таких витрат будуть подані до суду в порядку та строки, визначені чинним законодавством. (а.с. 36-44 т.1).
Ухвалою суду від 29 квітня 2025 року задоволено клопотання позивача та витребувано у СФГ «Надія» оригінал та у державного реєстратора виконавчого комітету Зимнівської сільської ради Волинської області Майфат Ю.О. копію (за наявності оригінал) договору оренди землі, укладеного 01 листопада 2023 року між ОСОБА_1 та СФГ «Надія» щодо земельної ділянки площею 2,9105 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0722482600:03:000:0645, що знаходиться на території Заячицівської сільської ради Володимирського (колишнього Локачинського) району Волинської області, у зв`язку з чим підготовче судове засідання відкладено.
09 травня 2025 року від Зимнівської сільської ради Володимирського району Волинської області на виконання ухвали суду надійшла відповідь № 752/02-01/2-25 від 07.05.2025 року, до якої долучено завірену копію договору оренди землі від 01 листопада 2023 року, укладеного між ОСОБА_1 та СФГ «Надія» щодо земельної ділянки площею 2,9105 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0722482600:03:000:0645 та Акт приймання-передачі земельної ділянки від 01.11.2023 (а.с. 73, 74-76 т.1).
19 травня 2025 року від СФГ «Надія» на виконання ухвали суду надійшла відповідь № 05/19-02 від 19.05.2025 року, до якої долучено оригінал договору оренди землі від 01 листопада 2023 року, укладеного між ОСОБА_1 та СФГ «Надія» щодо земельної ділянки площею 2,9105 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0722482600:03:000:0645, Акт приймання-передачі земельної ділянки від 01.11.2023 та заява ОСОБА_1 про отримання ним орендної плати (а.с. 79а, 79б-79г т.1).
Ухвалою суду від 19 червня 2025 року задоволено клопотання представника позивача – ОСОБА_4 та витребувано у СФГ «Надія» оригінал договору оренди землі, укладеного 01 листопада 2023 року між ОСОБА_1 та СФГ «Надія» щодо земельної ділянки площею 2,9105 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0722482600:03:000:0645, який було подано для проведення державної реєстрації права оренди та у державного реєстратора виконавчого комітету Зимнівської сільської ради Волинської області Майфат Ю.О. копію реєстраційної справи, що зберігається в електронній формі щодо договору оренди землі, укладеного 01 листопада 2023 року, у зв`язку з чим підготовче судове засідання відкладено.
26 червня 2025 року від Зимнівської сільської ради Володимирського району Волинської області на виконання ухвали суду надійшла відповідь № 1019/02-01/2-25 від 20 червня 2025 року, до якої долучено копію реєстраційної справи щодо договору оренди землі, укладеного 01 листопада 2023 року між ОСОБА_1 та СФГ «Надія» щодо земельної ділянки площею 2,9105 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0722482600:03:000:0645 (а.с. 124, 125-137 т.1).
01 липня 2025 року від СФГ «Надія» на виконання ухвали суду надійшла відповідь № 06/30-01 від 30червня 2025 року, до якої долучено оригінал договору оренди землі від 01 листопада 2023 року, укладеного між ОСОБА_1 та СФГ «Надія» щодо земельної ділянки площею 2,9105 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0722482600:03:000:0645 та Акт приймання-передачі земельної ділянки від 01.11.2023, які було подано для проведення державної реєстрації права оренди (а.с. 138, 139-141 т.1).
Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 31 липня 2025 року задоволено клопотання позивача та призначено судову почеркознавчу експертизу, витрати за проведення експертизи покладено на позивача та відповідача в рівних частках, провадження у справі зупинено.
27 листопада 2025 року, після отримання висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, судом постановлено ухвалу про поновлення провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 17 грудня 2025 року.
15 грудня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення, у яких непогоджується із заявленим позовом та зазначає, якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше). Не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону. Вказує, що спірний договір було підписано в трьох примірниках, однак, зважаючи на те, що орган державної реєстрації не залишає паперову копію договору, а лише його електронну скан-копію, в орендаря залишилося два примірника договору. При цьому позивач особисто надав свої паспортні дані, ідентифікаційний код та свідоцтво про право на спадщину та підписав договір оренди. Таким чином, твердження позивача, що він нещодавно дізнався, що його земельна ділянка перебуває в оренді СФГ «Надія» не відповідає дійсності. При цьому, з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та скасування державної реєстрації права оренди ОСОБА_1 звернувся лише 14.03.2025 року, тобто через три роки після смерті батька та півтори роки після спливу терміну дії Договору оренди землі від 10.10.2016 року. Між тим, позивач як з 2022 року (після смерті батька) так і за останні три роки, отримуючи орендну плату за користування земельною ділянкою, жодного разу не висловив відповідачу заперечення у поновленні договору оренди, не звертався із вимогою повернути земельну ділянку, чи в позасудовому порядку врегулювати дане питання, натомість позивач ініціював судове провадження. Просить відмовити у задоволенні позову. (а.с. 196-199 т.1).
Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 17 грудня 2025 року прийнято заяву представника позивача ОСОБА_4 про зміну предмета позову та постановлено в подальшому розглядати справу з урахуванням зміни предмета позову – про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, визнання відсутнім та припинення права оренди, у зв`язку з чим судове засідання відкладено на 08 січня 2026 року.
23 грудня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву (з врахуванням заяви про зміну предмета позову), у якій зазначає, що право позивача ОСОБА_1 не є порушеним, оскільки він добровільно надав відповідачу свої паспортні дані, свідоцтво про право на спадщину та витяг здержавного реєстру речових прав про реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку, знав про фактичне використання земельної ділянки відповідачем та не висловлював заперечень проти цього, отримував орендну плату, при цьому, як свідчить висновок експерта, підписав договір оренди земельної ділянки. Вважає, що позивач, пред`явивши позов, діяв недобросовісно, оскільки отримував орендну плату за користування земельною ділянкою, дозволяв її фактичне використання орендарем, підписавши договір оренди землі. Вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю (а.с. 220-224 т.1)
08.01.2026 від представника позивача надійшло клопотання про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи (а.с. 236-237 т.1)
Протокольною ухвалою суду від 08.01.2026 постановлено вирішити клопотання про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи після дослідження письмових доказів та допиту експерта щодо наданого ним висновку (а.с. 247 т.1) 
Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 08 січня 2026 року підготовче провадження у цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 19 січня 2026 року.
Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 19 січня 2026 року у задоволенні клопотання представника позивача про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи, а також у задоволенні клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи акта приймання-передачі земельної ділянки від 01 листопада 2023 року- відмовлено.
02 березня 2026 року від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі, у яких зазначає, що із доданного відзиву договору оренди від 10.10.2016 стало відомо, що між батьком позивача ОСОБА_3 та СФГ «Надія» був укладений договір оренди землі строком 7 років, дія якого припинилась в жовтні 2023 року. В свою чергу, СФГ «Надія» всупереч вимогам п.8 Договору оренди землі від 10.10.2016 ні письмово, ні усно не повідомляло позивача про намір продовжити дію попереднього договору та продовжувати користуватися земельною ділянкою позивача, яка перейшла у його власність після смерті батька. А тому договірні відносини між позивачем та відповідачем припинені 10 жовтня 2023 року та не були поновлені на новий строк. Позивач не підписував та не укладав спірний договір, істотних умов договору не погоджував та вільного волевиявлення на укладення такого договору не надавав, а висновок експерта суперечить іншим матеріалам справи. Зазначає, що пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії, а тому в даному випадку до уваги може братися лише договір оренди від 01 листопада 2023 року, на підставі якого було проведено реєстраційні дії, а не інший договір оренди, який візуально містить схожий підпис як у позивача. Виходячи із презумпції, що позивач не підписував договори оренди землі, то сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору. Таким чином, на сьогодні відповідач протиправно користується земельною ділянкою позивача, право оренди у відповідача виникло всупереч волі позивача на підставі непідписаного та неукладеного договору, з огляду на це, з метою захисту порушених прав позивача, право оренди за відповідачем підлягає визнанню відсутнім та припиненню.
Крім того, заперечення відповідача щодо позову зводиться до тієї обставини, що договір виконувався обома сторонами (зокрема орендар користувався майномі сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі, то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним за відсутності законодавчих застережень про інше). Такий висновок міститься у постанові Великої палати Верховного суду від 05 червня 2018року у справі № 330/180/17. Однак, даний висновок суду не може бути застосований до даних правовідносин, оскільки він не є релевантним до даної справи. Належних, допустимих та достовірних доказів виконання спірного договору позивачем у 2024-2025 роках, а саме отримання орендної плати від СФГ «Надія» матеріали справи не містять. Просить позов задовольнити та вирішити питання про стягнення судових витрат (а.с. 33-37).
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що стверджується розпискою (а.с. 26 т.2). 05 лютого 2026 року подав заяву про проведення судового засідання без його участі (а.с.30)
Враховуючи наведене, а також вимоги ч.1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання без участі позивача.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні 05.02.2026 року позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Зазначив, що земельну ділянку отримав у спадщину після смерті батька. Знав, що між батьком і СФГ «Надія» був укладений договір оренди, однак не знав на який строк та коли закінчується такий договір. Після смерті батька звернувся до керівника СФГ «Надія» - Ревка В.М. з метою з`ясувати питання щодо договору. Написав відповідну заяву, в якій просив орендну плату за 2022 та 2023 рік платити йому, так як батько помер. Приблизно у 2024 році він зателефонував до ОСОБА_5 і повідомив, що хоче забрати земельну ділянку, однак він йому відмовив, мотивуючи тим, що договір оренди діє до 2033 року. Зазначив, що жодних договорів не підписував, оригіналу договору не отримував, волевиявлення на укладення договору оренди на 10 років не виявляв, так як планував сам обробляти цю земельну ділянку та створити своє фермерське господарство. Чому експерт встановив, що один з договорів підписав він – не розуміє, жодних документів, таких як паспорт, код та Свідоцтво про право на спадщину відповідачу не надавав, але із заявами до правоохоронних органів про підроблення документів не звертався. Орендної плати за 2024, 2025 рік не отримував, у відомості за 2024 рік про отримання орендної плати не розписувався, крім того там зазначено прізвище, ім`я та по батькові його батька.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 суду показав, що на даний час є засновником товариства, а у 2023 році був керівником. Договори оренди укладав та платив орендну плату особисто він. Зазвичай орендодавці до нього телефонують, вони домовляються про зустріч і він особисто видає орендну плату. Так було і з ОСОБА_1 , з яким особисто обговорював умови договору. Після смерті ОСОБА_3 (орендодавця) орендну плату за 2022 - 2023 роки отримував його син ОСОБА_1 , з яким при зустрічі домовились про укладення нового договору оренди. Для укладення спірного договору відповідач надав йому Свідоцтво про право на спадщину, паспорт і код. Він склав проект договору, який дав відповідачу для ознайомлення і можливості висловити свої умови. Якщо сторону не влаштовує договір, вона просто його не підписує. Особисто не бачив чи ОСОБА_1 власноручно підписав запропонований договір, але точно повернув його з підписом, що підтверджувало його згоду на укладення договору. Достовірність підпису не перевіряв, бо для цього не було підстав, позаяк жодних неприязних відносин у них не було. Один примірник договору оренди надав ОСОБА_1 . Восени 2024 року він особисто виплатив ОСОБА_1 готівкою орендну плату за 2024 рік, про що той розписався у відомості за 2024 року, за 2025 рік теж здійснено орендну плату безготівком переказом.
Представник позивача – ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях. Наголосила, що позивач не підписував та не укладав спірний договір, істотних умов договору не погоджував та вільного волевиявлення на укладення такого договору не надавав, а висновок експерта суперечить іншим матеріалам справи. Зазначає, що пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії, а тому в даному випадку до уваги може братися лише договір оренди від 01 листопада 2023 року, на підставі якого було проведено реєстраційні дії, а не інший договір оренди, який візуально містить схожий підпис як у позивача. Виходячи із презумпції, що позивач не підписував договори оренди землі, то сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази про отримання ОСОБА_1 орендної плати у 2024 році, про що і стверджує сам позивач, а долучений оригінал відомості від 2024 є сумнівним. Просить позов задовольнити та вирішити питання про стягнення судових витрат.
Представник відповідача – ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнала з підстав, вказаних у відзиві та додаткових поясненнях. Зазначила, що після закінчення строку оренди згідно договору від 10.10.2016, позивач ні усно, ні письмово не звертався з вимогою про повернення земельної ділянки. Між тим позивач у 2022 і 2023 отримував орендну плату, не висловлював заперечень щодо поновлення договору оренди, не звертався з вимогою про розірвання договору оренди. Згідно висновку експерта щодо двох наданих відповідачем договорів, один з яких підписаний ОСОБА_1 , інший ні. Водночас експерту не ставилось питання який саме з цих двох договорів був поданий для реєстрації права оренди. В судовому засіданні експерт підтримала свій висновок, який був проведений згідно методики, кількість і якість документів, поданих на дослідження були достатніми. Крім того, стороною відповідача було надано оригінал акта прийому-передачі земельної ділянки, з клопотанням про проведення почеркознавчої експертизи вказаного документа в підготовчому засіданні позивач не звертався. В судовому засіданні був допитаний в якості свідка засновник СФГ «Надія» ОСОБА_5 , який попереджався судом про кримінальну відповідальність, та який показав, що знайомий з позивачем, який надав йому документи для укладення договору, заперечень щодо укладення договору не висловлював, йому було надано 3 примірники договору, з якими він ознайомився та повернув підписані. Підтвердив, що позивач особисто отримував орендну плату за 2024 рік. Отримання ОСОБА_1 орендної плати є підтвердженням того, що він сприймав такі правовідносини як орендні та фактично погоджувався з його умовами. Посилання позивача, що договір оренди ним не укладався є безпідставними, а його поведінка недобросовісна. Пояснення в судовому засіданні ОСОБА_1 були непослідовними та суперечливими, такий не був допитаний в якості свідка, що ставить під сумнів його пояснення. Просить у задоволенні позову відмовити повністю. Також представник заявила, що докази в підтвердження витрат відповідача на правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 
19 січня 2026 року в судовому засіданні експерт Волинського відділення ЛНДІСЕ Гуменюк С.Ф. надала свої пояснення по висновку за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 18.11.2025 року № 3896.
У судовому засіданні 02.03.2026 року на підставі ч.1 ст.244 ЦПК України судом відкладено ухвалення та проголошення судового рішення у справі на 12:00 год 11.03.2026 року, в яке сторони не з`явились.
Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, позивача, пояснення експерта, свідка, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 10 жовтня 2016 року між ОСОБА_3 (батько позивача) та СФГ «Надія» було укладено договір оренди землі. Згідно вказаного договоруорендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, з кадастровим номером 0722482600:03:000:0645, площею 2,9105 га, що знаходиться на території Заячицівської сільської ради Локачинського району Волинської області. Термін дії договору 7 років. За умовами договору орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі. (а.с. 45-48 т.1).
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
01.05.2022 року позивач ОСОБА_1 написав заяву про отримання ним орендної плати за 2022 та наступні 2023 рік, у зв`язку з виготовленням документів про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 . У разі оплати на картку, дані повідомить усно по телефону (а.с.79г т. 1) 
03 квітня 2023 року приватним нотаріусом Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Дильним І.Г. позивачу ОСОБА_1 видано Свідоцтво про право на спадщину, яка складається, зокрема, із земельної ділянки площею 2,9105 га з кадастровим номером 0722482600:03:000:0645, що розташована Волинська обл, Володимирський район, Локачинська селищна рада (а.с.49). 
Таким чином, вказана земельна ділянка належить ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НСК № 532005 від 03 квітня 2023 року та витягом з Державного реєстру речових прав № 327878427 від 03 квітня 2023 року (а.с. 9, 10).
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 412940261 від 12 лютого 2025 року, встановлено, що власником земельної ділянки, кадастровий номер 0722482600:03:000:0645, площею 2,9105 га є ОСОБА_1 , а також наявний запис про державну реєстрацію права оренди вищевказаної земельної ділянки № 54424532, внесений 02.04.2024 року державним реєстратором виконавчогог комітету Зимнівської сільської ради Волинської області Майфат Ю.О., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 72419758 від 04.04.2024 року, для прийняття якого було подано договір оренди землі від 01.11.2023 року, серія та номер: б/н, строк дії – 10 років, орендар – СФГ «Надія», орендодавець – ОСОБА_1 (а.с.11 т.1).
Відповідно до договору оренди землі б/н від 01 листопада 2023 року ОСОБА_1 передав в оренду СФГ «Надія» належну йому на праві власності земельну ділянку з кадастровим номером 0722482600:03:000:0645, площею 2,9105 га, що знаходиться на території Локачинської ОТГ Володимирського району Волинської області, терміном на 10 років. 
За умовами п. 43 Договору, договір укладається у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий в орендаря, третій – в органі, який провів державну реєстрацію.
Два примірники вказаного договору були надані представником відповідача на виконання ухвали про витребування доказів та направлені для проведення судової почеркознавчої експертизи. 
Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 18 листопада 2025 року № 3896, для виконання якої представником відповідача було надано суду оригінал договору оренди землі від 01.11.2023 року та оригінал договору оренди землі, який було подано для проведення державної реєстрації права оренди:
- підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Орендодавець» на договорі оренди землі, який укладений 01.11.2023 року між ОСОБА_1 та СФГ "Надія" щодо земельної ділянки з кадастровим номером 0722482600:03:000:0645, площею 2,9105 га (а.с. 79а,б,в), виконаний самим ОСОБА_1 ; 
- підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Орендодавець» на договорі оренди землі, який укладений 01.11.2023 року між ОСОБА_1 та СФГ "Надія" щодо земельної ділянки з кадастровим номером 0722482600:03:000:0645, площею 2,9105 га (а.с 139-141) виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с. 177-188).
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, провадження № 12-158гс18).
Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права оренди позивача.
ОСОБА_1 , як власник земельної ділянки, звернувся в суд із позовом до СФГ «Надія» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання відсутнім та припинення права оренди, покликаючись на те, що він договір оренди із відповідачем не укладав і не підписував, істотних умов оренди не погоджував, інших осіб на укладення договору не уповноважував, тому державна реєстрація права оренди на підставі цього дговору порушує його право на користування та розпорядження належною йому земельною ділянкою.
У відповідності до вимог частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).
Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.
Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.
У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.
Відповідно до абзацу першого частини першої, абзацу першого частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.
Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність (частина перша статті 206 ЦК України).
У частині першій статті 210 ЦК України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.
Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначається Законом України «Про оренду землі».
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (частина перша статті 16 Закону України «Про оренду землі»).
Згідно із частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Із положень частини першої статті 4, частини першої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» убачається, що державній реєстрації прав підлягає право оренди земельної ділянки.
За загальним правилом договір оренди землі є укладеним з моменту, коли сторони досягли згоди з усіх істотних умов, а саме з моменту підписання ними договору. Разом із тим, якщо інше не передбачено умовами договору, цей договір набирає чинності з часу державної реєстрації права оренди земельної ділянки.
Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови (стаття 15 Закону «Про оренду землі»).
Згідно з положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.
Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України, та іншими законами України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) сформульовано правовий висновок про те, що підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Якщо сторони не досягли згоди з істотних умов договору оренди землі, то такий договір є неукладеним, тобто такий, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21) виснувала про те, що укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.
У разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше).
Не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону. За змістом законодавчого регулювання, наведеного як у загальних положеннях про правочини, так і в спеціальних приписах глави 58 ЦК України, якщо договір оренди (найму) хоча й має ознаки неукладеного, але виконувався обома його сторонами, то така обставина захищає відповідний правочин від висновку про неукладеність і в подальшому він розглядається як укладений та чинний, якщо тільки не є нікчемним чи оспорюваним з інших підстав.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зроблено правовий висновок про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.
Зазначені правові висновки також узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах: від 27 листопада 2024 року у справі № 733/533/22, провадження № 61-7476св24; від 27 листопада 2024 року у справі № 567/1040/22, провадження № 61-935св24.
Наслідком непідписання письмового правочину його стороною, за відсутності доказів фактичного вчинення такого правочину (вираження сторонами волевиявлення на його укладення, узгодження істотних умов або його виконання сторонами), є його неукладеність.
У постанові від 27 листопада 2024 року в справі № 204/8017/17 (провадження № 14-29цс23) Велика Палата Верховного Суду констатувала, що відсутність підпису (чи його підроблення) сторони правочину, щодо якого передбачена обов`язкова письмова форма, за загальним правилом не свідчить про недійсність цього правочину, а вказує на дефект його форми та за відсутності підтвердження волевиявлення сторони на його укладення свідчить про неукладеність такого правочину. Тобто йдеться не про дефект волевиявлення сторони, а про його цілковиту відсутність. Таким чином, неукладеність договору у зв`язку з недотриманням встановленої для нього законом обов`язкової письмової форми, зокрема й щодо його підписання, повинна насамперед корелюватися з відсутністю у сторони правочину будь-якого волевиявлення на його укладення, тобто якщо особа фактично не є учасником договірних правовідносин, про що, зокрема, може свідчити факт непідписання договору цією особою чи підписання його від імені сторони іншою неуповноваженою особою (підроблення підпису). Відсутність або підроблення підпису сторони (яка у зв`язку із цим фактично не є учасником договірних правовідносин) на письмовому правочині створює презумпцію відсутності волевиявлення сторони на виникнення, зміну чи припинення цивільних правовідносин, яка може бути спростована письмовими доказами, засобами аудіо, відеозапису та іншими доказами, що підтверджують факт наявності волевиявлення на укладення правочину у сторони, яка заперечує проти цього. Натомість неспростування цієї презумпції свідчить про неукладеність договору, яка ґрунтується на положеннях абзацу першого частини першої статті 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Неукладений правочин не може бути визнаний недійсним чи вважатися нікчемним (недійсним на підставі вимог закону), оскільки недійсність правочину як приватноправова категорія покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів (щодо яких було виражено волевиявлення сторін правочину) або ж їх відновлювати.
У цій справі суд встановив, що згідно з висновком експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 18 листопада 2025 року № 3896, підпис від імені ОСОБА_1 на договорі оренди землі, який укладений 01.11.2023 року виконаний самим ОСОБА_1 , а підпис на договорі оренди землі, який поданий державному реєстратору - виконаний іншою особою.
За змістом статей 76,102, 110 ЦПК України висновок експерта є доказом обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань, тож на його підставі особа може заперечувати факт вчинення правочину. Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу.
На підтвердження факту наявності волевиявлення у ОСОБА_1 на укладення договору оренди землі від 01.11.2023 стороною відповідача надано наступні докази, які проаналізовані судом.
До відзиву стороною відповідача долучено відомості про нарахування орендної плати у с. Заячиці, СФГ «Надія», згідно яких протягом 2020-2022 рр батько позивача отримував орендну плату, про що свідчать його підписи у відомостях.
Разом з тим, 01 травня 2022 року позивач ОСОБА_1 підписав заяву, яка адресована СФГ «Надія», з якої слідує, що останній, у зв`язку із смертю батька, просить виплачувати орендну плату за пай за 2022 та наступні 2023 рік саме йому, у зв`язку із виготовленням документів про право на спадщину за законом. При цьому зазначає, що в разі оплати на карту, дані повідомить усно по телефону. 
Дана обставина не заперечувалась і самим позивачем у судовому засіданні, підтвердив, що за вказані роки отримував орендну плату за договором, який уклав його батько.
Суд звертає увагу, що термін дії договору оренди землі від 10 жовтня 2016 року, який був укладений між батьком позивача ОСОБА_3 та СФГ «Надія» на 7 років, закінчився у жовтні 2023 року, а спірний договір оренди землі укладений 01.11.2023.
Позивач в судовому засіданні стверджував, що не знав до якого часу діяв договір оренди, укладений з батьком та про спірний договір. Однак, достеменно знаючи, що його земельною ділянкою користується СФГ «Надія», з вимогою про повернення такої не звертався, а з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою звернувся лише 14.03.2025 року, що вказує на те, що між сторонами фактично існували правові відносин щодо оренди землі, а поведінка позивача свідчить про погодження з умовами таких правовідносин.
У відзиві представник відповідача покликалась на те, що позивач отримував орендну плату згідно договору оренди від 01.11.2023, про що свідчить відомість від 2024. На підтвердження своїх доводів до відзиву представник відповідача долучила копію відомості про нарахування орендної плати у с. Заячиці за 2024 рік, де підпис ОСОБА_1 відсутній (а.с.51 т.1) Вподальшому до додаткових пояснень представник відповідача долучила копію аналогічної відомості, де міститься підпис ОСОБА_1 (а.с. 201 т.1). В свою чергу представник позивача також долучила копію відомості за 2024 рік, де підпису ОСОБА_1 немає і така завірена адвокатом 03.12.2024 року (а.с.233 т.1)
З приводу розбіжностей у відомості за 2024 рік, представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні 08.01.2026 пояснила, що відомість за 2024 рік, яка подана з первинним відзивом, долучена нею помилково. Ця відомість стосувалася цивільної справи, яка розглядалась судом у 2024 році щодо іншого позивача по схожих правовідносинах. На момент розгляду цієї справи у відомості, яку завірив адвокат 03.12.2024, не було підпису ОСОБА_1 . Водночас до додаткових пояснень долучено відомість із підписом. З моменту, коли розглядалась інша справа у 2024 році і до кінця 2024 року, такий підпис з`явився, бо в цей час ОСОБА_1 отримав орендну плату, про що розписався. Так, справді у відомості зазначено дані батька позивача, однак це технічна помилка бухгалтера, яка не виправляла дані, так як у відомості були вже підписи інших орендодавців. Наприклад, навпроти прізвища ОСОБА_6 теж міститься підпис, якого не було у відомості, завіреної адвокатом, що свідчить про те, що до кінця календарного року особи ще отримували орендну плату.
Представник позивача ОСОБА_4 заперечувала щодо допустимості вказаного доказу.
Враховуючи пояснення представників, судом протокольно ухвалено дослідити в судовому засіданні оригінал відомості за 2024 рік.
На виконання вимог ухвали суду, представником відповідача надано оригінал відомості про нарахування орендної плати у с. Заячиці за 2024 рік (а.с.2 т.2)
При дослідженні оригіналу вказаної відомості у судовому засіданні за участю позивача, останній стверджував, що підпис не його і таку він не підписував. 
Однак, позивачем не спростовано того, що підпис на оригіналі відомості за 2024 рік належать не йому, а іншій особі. Відповідного клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи вказаної відомості ні позивач, ні його представник не заявляли.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Належним доказом, який би міг засвідчити належність підпису особи на письмових документах, є саме висновок почеркознавчої експертизи (Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15 листопада 2024 року у справі № 933/602/23)
Отже, виходячи з вищевикладених правових висновків, а також аналізуючи висновок експерта в сукупності з іншими доказами, суд вважає, що, оскільки умови договору оренди землі від 01.11.2023 були фактично виконані обома сторонами, позивачем - передачею земельної ділянки, а відповідачем СФГ «Надія» - платою за оренду земельної ділянки, даний договір оренди не може вважатися неукладеним, оскільки фактично виконувався сторонами правочину.
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників приватних правовідносин мають бути добросовісними.
Добра совість - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року в справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року в справі № 337/474/14-ц (провадження № 61-15813сво18), постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2024 року в справі № 466/3398/21 (провадження № 61-2058сво23)).
Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), є проявом принципу доброї совісті та базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці) (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 04 листопада 2024 року в справі № 532/1550/23 (провадження № 61-4145сво24)).
Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Якщо особа, яка має право на оспорення документу (наприклад, свідоцтва про право на спадщину) чи юридичного факту (зокрема, правочину, договору, рішення органу юридичної особи), висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що не буде реалізовувати своє право на оспорення, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право на оспорення суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права (див. постанову Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 450/2286/16-ц (провадження № 61-2032св19)).
Враховуючи наведене, суд вважає, що дії позивача, який отримував орендну плату від відповідача, та не заперечує, що саме відповідач користувався його земельною ділянкою, а згодом вказує, що договір оренди є неукладеним, суперечать його попередній поведінці (отриманню плати за користування земельною ділянкою) і є недобросовісними.
Доводи сторони позивача про те, що до уваги може братися лише договір оренди від 01.11.2023 на підставі якого було проведено реєстраційні дії та який не підписаний позивачем, судом не враховуються, оскільки наявність іншого оригіналу з підписом ОСОБА_1 свідчить про реальність намірів сторін, а недоліки при реєстрації не скасовують волевиявлення власника.
Отже, сторона позивача не спростувала презумпцію відсутності волевиявлення сторони на укладення договору оренди від 01.11.2023 року, а тому слід відмовити у задоволенні позовних вимог про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, визнання відсутнім та припинення права оренди.
Щодо вирішення питання судових витрат, суд зазначає таке.
Згідно з положеннями частин першої та третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, витрат, пов`язаних із залученням експертів та проведенням експертизи.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Відтак, враховуючи, що у задоволені позову належить відмовити повністю, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн та витрати на проведення експертизи в розмірі 10602 грн слід залишити за ним, а судові витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи від 18 листопада 2025 року № 3896 в розмірі 10602 грн, згідно платіжної інструкції №00560 від 10.09.2025, стягнути з позивача на користь відповідача.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Частинами 1, 2 статті 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
З врахуванням того, що до закінчення судових дебатів у справі сторона відповідача зазначила про подання доказів понесених судових витрат на оплату правничої допомоги протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а тому питання про стягнення таких витрат буде розглянуте судом у відповідності до ч.2 ст. 246 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 4-13, 17, 18, 81, 133, 137, 141, 244, 263-265, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Селянського фермерського господарства «Надія» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, визнання відсутнім та припинення права оренди - відмовити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Селянського фермерського господарства «Надія» 10602 (десять тисяч шістсот дві) грн судових витрат за проведення судової почеркознавчої експертизи від 18 листопада 2025 року № 3896.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ;
Відповідач: Селянське фермерське господарство «Надія», адреса місцезнаходження: 45532, с. Заячиці, вул. Вишнева, 39, Володимирський район, Волинська область, ЄДРПОУ 30089486.

Повний текст рішення складено 11.03.2026 року.

Суддя Локачинського районного суду О.І. Безп`ятко