ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/5229/24	

Головуючий суддя І інстанції – Кравчук О.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),
суддів: Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.05.2025 в адміністративній справі № 340/5229/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов`язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ: 
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії від 10.05.2024 № 112850004241;
- зобов`язати Головне управління ПФУ в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.05.2024 про призначення пенсії та зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди: навчання в школі-столовій Олександрійського УВК Кіровоградської області з 15.09.1980 по 13.03.1981; роботи в дитячих яслах № 2 з 17.08.1992 по 30.11.1992; роботи в ГКП «Свиточ» з 06.04.1993 по 05.12.1996. 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.05.2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії від 10.05.2024 № 112850004241 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10 травня 2024 року про призначення пенсії, з урахуванням висновків щодо обчислення стажу позивача, зазначених у цьому рішенні.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що позивач не має необхідного страхового стажу для призначення пенсії. Також, скаржник зазначає про те, що до страхового стажу не зараховано: період навчання з 15.09.1980 по 15.02.1981, оскільки у виписці з листа успішності міститься виправлення підстав, які не завірені належним чином; період роботи з 17.08.1992 по 30.11.1992, з 06.04.1993 по 05.12.1996, оскільки печатка при звільненні з роботи нечитабельна; період роботи з 04.01.1993 по 26.03.1993, оскільки відсутня назва підприємства при працевлаштуванні.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 03 травня 2024 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За принципом екстериторіальності заява та додані документи розглядались ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.
За результатами розгляду заяви позивача ГУ ПФУ в Дніпропетровській області винесено рішення від 10 травня 2024 року № 112850004241, яким відмовлено в призначенні пенсії. При цьому зазначено, що в ході розгляду документів до страхового стажу не враховано:
- період навчання з 15.09.1980 по 15.02.1981, оскільки у виписці з листа успішності міститься виправлення підстав, які не завірені належним чином;
- період роботи з 17.08.1992 по 30.11.1992, з 06.04.1993 по 05.12.1996 - печатки при звільнені з роботи нечитабельні;
- період роботи з 04.01.1993 по 26.03.1993 - відсутня назва підприємства при працевлаштуванні (а.с. 19).
Вважаючи протиправним вищезазначене рішення та не погоджуючись із не зарахуванням до страхового стажу періодів з 15.09.1980 по 13.03.1981, з 17.08.1992 по 30.11.1992 та з 06.04.1993 по 05.12.1996, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 15.09.1980 по 15.02.1981, період роботи з 17.08.1992 по 30.11.1992, з 06.04.1993 по 05.12.1996 та період роботи з 04.01.1993 по 26.03.1993, а отже – рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 10 травня 2024 року № 112850004241 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 з вищевказаних підстав, є протиправним та підлягає скасуванню.
Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно із статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній визначені Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року.
Так, відповідно до п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.
Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для відмови позивачу у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи 17.08.1992 по 30.11.1992, з 06.04.1993 по 05.12.1996 стало те, що печатка при звільненні з роботи нечитабельна; а періоду роботи з 04.01.1993 по 26.03.1993, через відсутність назви підприємства при працевлаштуванні.
Із записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , вбачається, що:
Запис № 15 17.08.1992 позивача прийнято в Дитячі ясла №2 на 0,5 ставки двірника та 0,2 ставки робочого по ремонту будівлі обладнання
Запис № 17 30.11.1992 звільнено за власним бажанням.
Запис №21 06.04.1993 прийнятий продавцем
Запис № 22 05.12.1996 звільнений за власним бажанням.
Запис №18 04.01.1993 прийнятий на посаду опалювача
Запис №20 26.03.1996 звільнений за власним бажанням (а.с. 10-11).
Зазначені записи трудової книжки серії НОМЕР_1 є логічними, послідовними та містять посилання на відповідні накази.
Так, у спірні періоди роботи позивача діяли Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях Державного комітету СРСР по труду та соціальним питанням від 20.06.1974р. №162 (далі Інструкція №162) та Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства Юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 (далі Інструкція №58).
Пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 «Про трудові книжки робітників та службовців» трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.
При цьому відповідно до пункту 18 Порядку № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Аналогічні норми містяться й у постанові Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників» № 301, якою передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Таким чином, законодавцем покладено обов`язок правильного ведення трудової книжки на адміністрацію підприємства, у зв`язку з чим недотримання відповідного порядку останньою не може позбавити позивача права на включення періодів роботи до страхового (пільгового) стажу.
Враховуючи те, що записи трудової книжки серії НОМЕР_1 за спірні періоди є логічними, послідовними, містять посилання на відповідні накази, а також те, що обов`язок правильного ведення трудової книжки законодавцем покладено на адміністрацію підприємства, при цьому відповідачем не заперечується сам факт трудової діяльності позивача у спірні періоди та не надано доказів недостовірності записів внесених до трудової книжки позивача за спірний період, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо не зарахування таких періодів до страхового стажу ОСОБА_1 , що свідчить про протиправність рішення № 112850004241.
Щодо доводів пенсійного органу про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 15.09.1980 по 15.02.1981, оскільки у виписці з листа успішності міститься виправлення підстав, які не завірені належним чином, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із пунктом «д» статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до пункту 8 Порядку №637 час навчання у вищих учбових, професіональних, учбово-виховних закладах, учбових закладах підвищення кваліфікації і перепідготовки кадрів, у аспірантурі, докторантурі й криничній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, які видані на підставі архівних даних і які містять відомості про період навчання.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Як вбачається із записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , окрім іншого, містить запис №1 щодо періоду навчання позивача з 15.09.1980 по 13.03.1981 в школі-столові Олександрійського УВК Кіровоградської області. Зазначений запис здійснено на підставі свідоцтва №1051 від 13.03.1981 (а.с. 8).
Згідно із свідоцтвом №1051 від 13.03.1981 ОСОБА_1 отримав кваліфікацію повара третього розрядку (а.с. 17).
Також, позивачем було надано виписку із протоколу успішності №52 від 13.03.1981 (а.с.17).
З листа успішності №52 від 13.03.1981 вбачається, що в записах дати протоколу успішності міститься виправлення.
Відповідач, не зараховуючи позивачу до страхового стажу період навчання з 15.09.1980 по 15.02.1981 вказав на наявність такого, виправлення, проте безпідставно не дослідив інші надані позивачем документи, що підтверджують період навчання, а саме записи трудової книжки, свідоцтво № НОМЕР_2 від 13.03.1981, які містять інформацію про період навчання позивача, а тому зробив передчасний висновок про відсутність підстав для зарахування цього періоду до страхового стажу позивача.
Відтак доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.05.2025 в адміністративній справі № 340/5229/24 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя С.М. Іванов 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя В.А. Шальєва