Справа № 755/210/26
Провадження №: 3/755/212/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"25" лютого 2026 р. місто Київ
Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Вовк О.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління поліції в метрополітені ГУНП у місті Києві про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), -
В С Т А Н О В И В:
згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №568788 від 28 грудня 2025 року, ОСОБА_1  28 грудня 2025 року о 21 годині 50 хвилин, перебуваючи на платформі станції метро «Гідропарк» у місті Києві у стані алкогольного сп`яніння впав на колії, що призвело до порушень роботи КП Київський метрополітен та зняття напруги, чим вчинив дії, що порушують громадський порядок та спокій громадян.
Правом на участь в судовому засіданні ОСОБА_1 не скористався. В судові засідання призначенні на 08 січня 2026 року, 05 лютого 2026 року та 25 лютого 2026 року не з`явився, повідомлявся судом належним чином. 
Крім того, повідомлення про час та місце розгляду вказаної справи стосовно ОСОБА_1 було розміщено на офіційній веб-сторінці Дніпровського районного суду міста Києва, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 8 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України» зазначено, що сторона яка задіяна у ході судового розгляду, зобов`язання з розумним інтервалом цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Згідно статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Враховуючи що згідно частини другоъї статті 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за статтею 173 КУпАП є обов`язковою, судом вжито усіх передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення заходів, для виклику ОСОБА_1 у судові засідання, проте у встановлений судом час останній не з`являвся. Розгляд справи про адміністративне правопорушення неодноразово відкладався.
Відповідно до даних обставин, суддя визнає за доцільне розглянути дану справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
На підставі частиною другою статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі статтею 245 КУпАП одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Як вбачається зі статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно частини другої статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Перекладення такого обов`язку на суд не передбачено. 
Положеннями статті 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, дані про потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.
Статтею 256 КУпАП встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Згідно статті 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Диспозиція статті 173 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Об`єктом правопорушення, передбаченого статті 173 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку.
Для визначення поняття громадський порядок суддя виходить із загальноприйнятого тлумачення цього поняття та встановленої судової практики про те, що громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ, організацій. Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.
Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, безпричинно, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою.
Отже, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме - громадське місце.
Громадським місцем визначається - вільна в доступі необмеженому колу осіб територія нежитлового та невиробничого призначення, яка використовується для задоволення особистих потреб, у межах якої здійснюється державне регулювання суспільних відносин з охорони громадського порядку. Отже громадське місце є публічним і знаходиться у вільному доступі для необмеженого кола осіб, незалежно від соціальної, групової чи іншої належності й без будь-яких спеціальних дозволів.
Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення буде порушено громадський порядок і прагне саме до цього.
Беручи до уваги те, що правопорушення, передбачене статтею 173 КУпАП, встановлює відповідальність за вчинення хуліганських дій, в протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути конкретизовані мотиви, якими керувався правопорушник під час вчинення правопорушення, спосіб вчинення правопорушення та вказано, що дії правопорушника носили умисний характер і були спрямовані на порушення громадського порядку і спокою громадян.
В порушення вказаних вимог чинного законодавства в протоколі про адміністративне правопорушення № ВАБ №568788 від 28 грудня 2025 року, складеного стосовно ОСОБА_1 , не зазначено мотиви, якими керувався останній під час вчинення правопорушення. При цьому, відсутні докази на те, що дії ОСОБА_1 носили умисний характер і були спрямовані на порушення громадського порядку і спокою громадян.
При цьому, із письмових пояснень працівників метрополітену ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи на платформі станції метро «Лівобережна», впав на колії та намагався самостійно вибратись, однак не зміг, у зв`язку з чим працівниками метрополітену було вжито заходів безпеки, зокрема відключено електропостачання та зупинено рух поїздів.
Таким чином, зазначені пояснення підтверджують сам факт падіння особи, однак не містять будь-яких відомостей про вчинення ОСОБА_1 активних дій, які б свідчили про порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства.
Суд звертає увагу, що відповідно до статті 173 КУпАП адміністративна відповідальність настає за дрібне хуліганство, тобто умисні дії, які порушують громадський порядок і спокій громадян, що супроводжуються нецензурною лайкою в громадських місцях, образливим чіплянням до громадян або іншими подібними діями.
Отже, обов`язковими ознаками складу цього адміністративного правопорушення є: наявність активних умисних дій, що порушують громадський порядок і спокій громадян; вчинення таких дій у формі нецензурної лайки в громадських місцях, образливого чіпляння до громадян або інших подібних дій.
Протокол про адміністративне правопорушення не містить конкретизації дій, які за своїм характером підпадають під ознаки статті 173 КУпАП, а фактично зводиться до констатації наслідків події, а саме зупинки руху поїздів та відключення електропостачання.
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою; чіплявся до громадян; вчиняв інші дії, спрямовані на демонстративне порушення громадського порядку.
Сам по собі факт перебування особи у стані алкогольного сп`яніння та її падіння на колії метрополітену не може свідчити про наявність у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП.
Суд доходить висновку, що подія, яка мала місце, є наслідком необережної поведінки ОСОБА_1 , а не умисних дій, спрямованих на порушення громадського порядку.
Негативні наслідки у вигляді зупинки руху поїздів та відключення електропостачання є результатом реагування служб метрополітену на небезпечну ситуацію, що склалася, та не можуть самі по собі свідчити про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, органом, який склав протокол, фактично не доведено наявності в діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого статтею 173 КупАП.
Як вбачається із усталеної практики Європейського суду з прав людини відносно проваджень провадження у справах про адміністративні правопорушення поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому, Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутня подія або склад адміністративного правопорушення.
Враховуючи сукупність наведених обставин, а також, що протокол про адміністративне правопорушення та долучені матеріали не містять беззаперечних доказів, які поза розумним сумнівом підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 статті 247 КУпАП.
Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір стягується у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідно, судовий збір стягненню не підлягає.
Керуючись статтями 1, 7, 9, 245, 247, 251-252, 280, 283-285 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И В:
провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 за статтею 173 КУпАП закрити за відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.
Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Дніпровського районного суду
міста Києва          О.І. Вовк