КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 квітня 2026 року Київ справа №320/39005/25
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні стажу в пільговому обчислені із розрахунку один місяць служби за три до страхового стажу військову службу в складі діючої армії в період бойових дій, безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, а саме: період з 11.07.2022 по 21.06.2023, з 30.06.2023 по 10.10.2023, 3 23.10.2023 по 24.07.2024, з 18.08.2024 по 14.12.2024, з 24.12.2024 по 01.03.2025 та в зарахуванні до загального стажу періодів роботи з 11.03.1989 по 31.07.1991 та з 15.08.1991 по 28.02.1992;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати із розрахунку один місяць служби за три до страхового стажу ОСОБА_1 військову службу в складі діючої армії в період бойових дій, безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, а саме: період з 11.07.2022 по 21.06.2023, з 30.06.2023 по 10.10.2023, з 23.10.2023 по 24.07.2024, з 18.08.2024 по 14.12.2024, з 24.12.2024 по 01.03.2025;
- зарахувати до загального стажу періоди роботи з 11.03.1989 по 31.07.1991 та з 15.08.1991 по 28.02.1992;
- перерахувати та виплатити пенсію з урахуванням виплачених сум, починаючи з 19.03.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому протиправно відмовили у зарахуванні до страхового стажу в пільговому обчислені із розрахунку один місяць служби за три військову службу в складі діючої армії в період бойових дій, безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, а також до загального страхового стажу періодів роботи з 11.03.1989 по 31.07.1991 та з 15.08.1991 по 28.02.1992. Вважає такі дії протиправними. 
Ухвалою суду від 12.08.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання. У цій ухвалі повідомлено суб`єкта владних повноважень відповідача про наявні в суді матеріали, які підлягають врученню йому як стороні, та про можливість їх отримання лише безпосередньо у суді (згідно із пунктом 12 частини дев`ятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України).
За змістом відзиву від 02.09.2025 відповідач позовні вимоги не визнає та у задоволенні позову просить відмовити. Позиція мотивована тим, що періоди бойової участі не підлягають зарахуванню до страхового стажу в кратному обчисленні, оскільки Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» це не передбачено. Вказали, що періоди роботи з 11.03.1989 по 31.07.1991 та з 15.08.1991 по 28.02.1992 не зараховано, оскільки у трудовій книжці записи про звільнення не містять прізвища відповідальної особи.
Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та з 19.03.2025 отримує пенсію за віком як учасник бойових дій на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Пенсію обчислено з урахуванням страхового стажу 27 років 5 місяців 8 днів. Страховий стаж та заробітна плата враховані по 28.02.2025. 
21.05.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою щодо перерахунку пенсії за віком та зарахування до загального стажу періодів роботи з 11.03.1989 по 31.07.1991, з 15.08.1991 по 28.02.1992 та строк участі у бойових діях з 11.07.2022 по 21.06.2023, з 30.06.2023 по 10.10.2023, з 23.10.2023 по 24.07.2024, з 18.08.2024 по 14.12.2024, з 24.12.2024 по 01.03.2025 з розрахунком 1 місяць за 3 місяці, починаючи з 19.03.2025.
18.06.2025 відповідач листом № 27561-26054/H-02/8-2600/25 повідомив, що період проходження військової служби в кратному розмірі при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не обчислюється. Підстави для обчислення періоду служби з 11.07.2022 по 21.06.2023, з 30.06.2023 по 10.10.2023, з 23.10.2023 по 24.07.2024, з 18.08.2024 по 14.12. 2024, з 24.12.2024 по 01.03.2025 в кратному обчисленні відсутні. До страхового стажу не враховані періоди з 11.03.1989 по 31.07.1991 та з 15.08.1991 по 28.02.1992, оскільки записи про звільнення не містять прізвище відповідальної особи. 
З огляду на зміст названого листа, відповідач фактично відмовив у проведенні перерахунку пенсії позивача.
Згідно із довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 406/4 від 01.03.2025, яка видана військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_1 в період з 11.07.2022 по 21.06.2023, з 30.06.2023 по 10.10.2023, з 23.10.2023 по 24.07.2024, з 18.08.2024 по 14.12.2024, з 24.12.2024 по 01.03. 2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в районі населеного пункту Федорівка, Бахмутського району, Донецької області.
Відповідно до трудової книжки позивача НОМЕР_2 записи про трудову діяльність з 11.03.1989 по 31.07.1991, з 15.08.1991 по 28.02.1992 не містять відомостей щодо посадової особи, яка внесла запис про звільнення. 
Водночас ці записи зроблені чітко, не містять неточностей або виправлень, є відповідні посилання на документи на підставі яких вони зроблені, а також зазначено посаду особи, яка зробила запис про звільнення, та її підпис.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить із такого.
За нормами статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (Закон № 1058-IV) військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20, 21 і 25 частини першої статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12, 13 і 16 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (крім працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів), особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до пунктів 3 і 4 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, пункту 5 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, а також пункту 6 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок. 
Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною четвертою вказаної статті Закону передбачено види військової служби, до яких, і зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлено, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.
Міністерством оборони України винесено наказ від 14.08.2014 № 530 «Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей».
Згідно із пунктом 1.1 розділу 1 Положення № 530 цим Положенням визначається порядок: обчислення вислуги років (загального страхового стажу) для призначення пенсій за вислугу років особам, звільненим з військової служби, відповідно до статті 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) та постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (зі змінами).
Пунктом 2.3 розділу 2 Положення №530 передбачено, що участь у бойових діях у воєнний час при обчисленні вислуги років для призначення пенсій зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» до вислуги років для визначення розміру пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зараховується на пільгових умовах:
1) особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, - один місяць служби за три місяці часу проходження служби, протягом якого особа брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів під час дії воєнного стану.
Згідно із пунктом 4-1 постанови Кабінету Міністрів України № 393 установлено, що особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, яким відповідно до пункту 3 цієї постанови в редакції, що діяла до 17 травня 2024 р. включно, зарахування періодів служби було передбачено на пільгових умовах для визначення розміру пенсії, під час призначення пенсії за вислугу років такі періоди зараховуються до вислуги років відповідно до законодавства, що діяло до 17 травня 2024 р. включно, для визначення розміру пенсії.
Установлено, що особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, до вислуги років для визначення розміру пенсії зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці часу проходження служби, протягом якого особа брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів під час дії воєнного стану з 24 лютого 2022 р. до 3 травня 2024 р. включно.
Закріплено, що особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, період участі у бойових діях під час воєнного стану з 4 травня 2024 р. до 17 травня 2024 р. включно, а також час проходження служби, протягом якого особа брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України у зазначений період, зараховується на пільгових умовах до вислуги років для визначення розміру пенсії - один місяць служби за три місяці. 
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що періоди участі у бойових діях у воєнний час підлягають зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці, незалежно від того на підставі якого закону така пенсія призначається. 
Аналогічний правовий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 21.03.2023 у справі №160/6146/19.
Таким чином, відповідач протиправно відмовив позивачу у зарахуванні до страхового стажу періодів його участі у бойових діях з 11.07.2022 по 21.06.2023, з 30.06.2023 по 10.10.2023, з 23.10.2023 по 24.07.2024, з 18.08.2024 по 14.12.2024, з 24.12.2024 по 01.03.2025 в пільговому обчислені із розрахунку один місяць служби за три.
За визначенням у статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону № 1058-IV).
Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Порядок).
Відповідно до Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, зміст наведених норм дає підстави стверджувати, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи.
Як встановлено судом, у трудовій книжці позивача НОМЕР_2 записи про трудову діяльність з 11.03.1989 по 31.07.1991, з 15.08.1991 по 28.02.1992 не містять відомостей щодо прізвища, ім`я та по батькові посадової особи, яка внесла запис про звільнення. 
Водночас ці записи зроблені чітко, не містять неточностей або виправлень, є відповідні посилання на документи на підставі яких вони зроблені, а також зазначено посаду особи, яка зробила запис про звільнення із засвідченням підписом та відбитком печатки юридичної особи.
Разом із тим, відсутність відомостей щодо прізвища, імені та по батькові особи, яка внесла записи про звільнення, слугувало підставою для відмови у зарахуванні цих періодів трудової діяльності позивача до його страхового стажу. 
На дату внесення цих записів до трудової книжки позивача була чинною Інструкція про порядок ведення трудових книжок, на підприємствах, установах та організаціях від 20.06.1974 № 162, затвердженої Державним комітетом СРСР про працю та соціальні питання.
Так, відповідно до згаданої Інструкції, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність. Прийняття на роботу без трудової книжки не допускається. 
Заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності працівника.
До трудової книжки заносяться відомості про працівника, про його роботу, нагороди тощо.
Пунктом 2.6 Інструкції передбачено, що запис у трудовій книжці про звільнення працівника здійснюється з дотриманням таких правил: у графі 1 проставляється порядковий номер запису; у графі 2 – дата звільнення; у графі 3 – підстава звільнення; у графі 4 – зазначається на підставі чого внесено запис, - наказ (розпорядження), його дата та номер.
Пунктом 4.1 Інструкції передбачено, що при звільненні працівника або службовця всі записи про роботу, нагороди та заохочення, внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. 
Суд зазначає, що за загальним правилом відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Водночас, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині зарахування періодів трудової діяльності до страхового стажу.
Подібний правовий висновок сформований Верховним Судом у постанові від 30.09.2021 року по справі № 300/860/17.
Також варто зауважити, що саме орган пенсійного фонду України відповідно до частини четвертої статті 44 Закону № 1058-IV, а не особа, наділений правом, в разі наявності певних розбіжностей у документах, для підтвердження стажу роботи, звертатись із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, в тому числі пенсійних органів іноземних держав, та не перекладати на особу обов`язок збирання доказів щодо підтвердження періодів трудової діяльності.
Враховуючи, що записи про трудову діяльність позивача з 11.03.1989 по 31.07.1991 та з 15.08.1991 по 28.02.1992 містять посилання на накази, а також засвідчені уповноваженою посадовою особою підприємства та печаткою, хоч і без відомостей щодо прізвища, імені та по батькові особи, яка внесла записи про звільнення, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача такі періоди. 
Із урахуванням того, що відповідач під час призначення пенсії неправильно обчислив страховий стаж позивача, належним способом захисту у цьому спорі буде покладення на пенсійний орган обов`язку по перерахунку пенсії із урахуванням спірних періодів страхового стажу, починаючи з 19.03.2025 – дати призначення пенсії.
За змістом частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За правилами частини другої цієї ж статті 77 в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За наведеного, адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні стажу в пільговому обчислені із розрахунку один місяць служби за три до страхового стажу військову службу в складі діючої армії в період бойових дій, безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, а саме: періоди з 11.07.2022 по 21.06.2023, з 30.06.2023 по 10.10.2023, з 23.10.2023 по 24.07.2024, з 18.08.2024 по 14.12.2024, з 24.12.2024 по 01.03.2025 та в зарахуванні до загального страхового стажу періодів роботи з 11.03.1989 по 31.07.1991 та з 15.08.1991 по 28.02.1992.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (код ЄДРПОУ 42098368; місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16): зарахувати до страхового стажу у пільговому обчисленні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) із розрахунку один місяць служби за три військову службу в складі діючої армії в період бойових дій, безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, а саме: періоди з 11.07.2022 по 21.06.2023, з 30.06.2023 по 10.10.2023, з 23.10.2023 по 24.07.2024, з 18.08.2024 по 14.12.2024, з 24.12.2024 по 01.03.2025; зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи з 11.03.1989 по 31.07.1991 та з 15.08.1991 по 28.02.1992; здійснити перерахунок та виплату пенсії з 19.03.2025, з урахуванням виплачених сум. 

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.