Справа № 740/1210/26 
Провадження № 3/740/346/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року       місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючої судді Роздайбіди О.В., при секретарі Дьоміній Н.А., за участі прокурора Хоменка В.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,
розглянувши матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Чернігівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, начальника сектору опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , особи з інвалідністю 3-ї групи,
за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
встановив:
ОСОБА_1 , будучи начальником сектору опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області, маючи 13 (тринадцятий) ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах шостої категорії посад, являючись згідно підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700-VII (далі - Закон) суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією, у порушення вимог ч. 1 ст. 45 та п. 2-7 Розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подала, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції, а саме подала таку декларацію 25.12.2025, хоча зобов`язана була подати не пізніше 31 січня 2024 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 , будучи начальником сектору опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області, маючи 13 (тринадцятий) ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах шостої категорії посад, являючись згідно підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700-VII (далі - Закон) суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією, у порушення вимог ч. 1 ст. 45 та п. 2-7 Розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подала, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції, а саме подала таку декларацію 25.12.2025, хоча зобов`язана була подати не пізніше 31 січня 2024 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Згідно з ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Оскільки вищевказані адміністративні правопорушення скоєні однією й тією самою особою і справи про адміністративні правопорушення розглядаються одним і тим же органом, тому для зручності їх розгляду адміністративні матеріали щодо ОСОБА_1 доцільно об`єднати в одне провадження.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначила, що вину свою визнає, правопорушення скоїла не умисно. Просила суворо не карати, оскільки умислу на приховування доходів в неї не було. На той час вона перебувала у декретній відпустці, суттєвих змін майнового стану не було. На роботу вийшла у 2024 році. Коли вона вийшла на роботу, то за 2023 рік і за наступні роки декларації подавала вчасно. Щодо декларацій за 2021 та 2022 роки пояснила, що під час перебування в декретній відпустці, їй ніхто з роботи не нагадав про необхідність подання декларації, а вона просто за неї забула, оскільки була заклопотана. Зазначила, що самостійно виховує сина, який часто хворіє, до того ж, на той час не проживала в Ніжині.
Прокурор зазначив про наявність в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Не вбачав поважних причин щодо неподання декларації.
Заслухавши прокурора, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об?єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з частинами 1, 2, 3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв?язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов?язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. 
Відповідно до пп «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування є суб`єктами відповідальності за корупційні правопорушення.
Частиною 1 статті 45 Закону України передбачено, що особи, зазначені у п. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Згідно з п. 2-7 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до ст. 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.
Частина 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
ОСОБА_1 є начальником сектору опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради, що підтверджується копією розпорядження міського голови № 313-к від 04 грудня 2015 року.
За даними Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлено, що ОСОБА_1 подала декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: за 2021 та 2022 роки лише 25.12.2025.
Таким чином ОСОБА_1 , будучи особою, на яку, відповідно пп «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», поширюється дія цього Закону, в порушення ч. 1 ст. 45 Закону України несвоєчасно без поважних причин подав декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021, 2022 роки, оскільки граничний термін подачі таких декларацій був до 31 січня 2024 року включно, а декларації нею фактично подані 25.12.2025.
Отже, в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Разом з тим, суд бере до уваги позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності щодо вчиненого адміністративного правопорушення, враховує причину несвоєчасного подання нею електронної декларації, відсутність умислу на ухилення від подання декларації чи несвоєчасне її подання. ОСОБА_1 має малолітню дитину, яку виховує самостійно, вперше притягується до адміністративної відповідальності, не мала наміру уникнути фінансового моніторингу доходів, свою провину визнала. Зазначені обставини, на думку суду, суттєво знижують суспільну шкоду вчиненого нею правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки, а також цим правопорушенням не було завдано збитків державним чи суспільним інтересам, а вчинене нею правопорушення можливо вважати малозначним, тому суд вважає за можливе застосувати ст. 22 КУпАП, звільнивши її від адміністративної відповідальності, у зв`язку з малозначністю вчиненого нею адміністративного правопорушення й можливістю обмежитися усним зауваженням.
Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
При цьому зазначена норма закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких дозволила би судити про малозначність правопорушення, а також застережень щодо неможливості її застосування до окремих складів адміністративних правопорушень.
Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження, органом (посадовою особою), який уповноважений розглядати справу, виноситься постанова про закриття справи.
Керуючись ст. 22, ч. 1 ст. 172-6, 284 КУпАП, суд, -
постановив:
Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обмежившись усним зауваженням.
Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.
Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Cуддя О.В. Роздайбіда