ПОСТАНОВА 
Іменем України

09 квітня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 383/684/25
провадження № 22-ц/4809/565/26 

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Карпенка О. Л., 
за участі секретаря – Бойко В. В.,
учасники справи:
позивач – Селянське (фермерське) господарство Габорця Володимира Андрійовича,
відповідачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою  Селянського (фермерського) господарства Габорця Володимира Андрійовича на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2025 року у складі судді Бондаренка В. В. і
В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог позовної заяви

В червні 2025 року Селянське (фермерське) господарство Габорця Володимира Андрійовича (далі – СФГ Габорця В. А.) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та просив:
- визнати поновленим договір оренди землі № б/н від 01 грудня 2017 року, що укладений між ОСОБА_1 та СФГ Габорця В. А. щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,0035 га, кадастровий номер 3520883200:02:000:0307, яка знаходиться на території Витязівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, шляхом визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки № б/н від 24.05.2024, що укладений між орендарем СФГ ОСОБА_3 та орендодавцем ОСОБА_1 від 01 грудня 2017 року в викладеній в позовній заяві редакції;
- визнати припиненим право оренди ОСОБА_2 , зареєстрованого відповідно до договору оренди землі № 198 від 13.05.2025, номер запису про інше речове право: 59861051 щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,0035 га, кадастровий номер 3520883200:02:000:0307, яка знаходиться на території Витязівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області;
- стягнути з відповідачів солідарно понесені судові витрати.
Позовна заява мотивована тим, що між ОСОБА_1 та СФГ Габорця В. А. 01 грудня 2017 року було укладено договір оренди земельної ділянки площею 6,0035 га строком на 7 років, який належним чином зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 
Протягом усього строку дії договору позивач сумлінно виконував свої обов`язки, передбачені договором та чинним законодавством, у зв`язку з чим мав переважне право на поновлення договору оренди на новий строк відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі».
З метою реалізації зазначеного права позивач 24 травня 2024 року, тобто у строк, визначений договором та законом, направив орендодавцю письмове повідомлення про намір поновити договір оренди разом із проектом додаткової угоди, однак орендодавець у встановлений законом строк не надав жодної відповіді, не повідомив про наявність заперечень та не вчинив дій щодо укладення додаткової угоди.
Після закінчення строку дії договору позивач продовжив користуватися земельною ділянкою, при цьому вимог про її повернення від орендодавця не надходило, а тому відповідно до частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», за відсутності заперечень орендодавця та за умови подальшого користування земельною ділянкою, договір оренди вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах.
Незважаючи на це, у травні 2025 року позивачу стало відомо, що орендодавець уклав новий договір оренди щодо спірної земельної ділянки з ОСОБА_2 , на підставі якого було зареєстровано право оренди за останнім. 
Позивач вважав, що вказані дії орендодавця порушують його переважне право на поновлення договору оренди землі, а також суперечать вимогам чинного законодавства, а тому звернувся до суду з відповідним позовом.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2025 року в задоволенні позову СФГ Габорця В. А. до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про поновлення договору оренди землі шляхом визнання додаткової угоди укладеною, визнання припиненим права оренди відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що позивач не довів належними доказами факт направлення орендодавцю повідомлення про поновлення договору оренди у встановлений законом строк та з дотриманням вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі», а надані ним копії документів суд визнав недопустимими доказами.
Крім того, позивач не підтвердив належного виконання умов договору, зокрема своєчасної сплати орендної плати, що позбавляє його переважного права на поновлення договору.
Суд першої інстанції також врахував наявність заперечень орендодавця щодо продовження договору та відсутність його волі на укладення додаткової угоди, а також те, що право оренди позивача припинилось і було зареєстровано нове право оренди за іншою особою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі СФГ Габорця В. А. просить скасувати рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2025 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим через неповне з`ясування обставин справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції помилково визначив момент закінчення строку дії договору оренди, оскільки не врахував, що договір набрав чинності з моменту державної реєстрації 01.02.2018, а отже строк його дії спливав 01.02.2025, а не 01.12.2024. Відповідно, усі висновки суду щодо припинення орендних прав у грудні 2024 року є передчасними та неправильними. 
СФГ Габорця В. А. належним чином реалізувало своє переважне право на поновлення договору, своєчасно направивши лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, тоді як орендодавець не надав належної відповіді та фактично ухилився від продовження договору, що за законом свідчить про мовчазну згоду на його поновлення. 
Суд першої інстанції безпідставно відхилив докази направлення такого повідомлення та неправильно оцінив обставини щодо виконання позивачем умов договору, зокрема щодо сплати орендної плати. 
Крім того, суд поклав в основу рішення неналежні та недопустимі докази, зокрема щодо нібито направлення відповідачем заперечення проти поновлення договору, та не дослідив важливі обставини справи, включаючи суперечності у датах документів, відсутність оригіналів доказів і можливий конфлікт інтересів представників відповідачів. 
Позивач також вказує на протиправність державної реєстрації припинення права оренди та подальшої передачі земельної ділянки іншій особі під час дії його переважного права, що призвело до порушення права позивача на мирне володіння майном і на справедливий судовий розгляд. 

Відзиви на апеляційну скаргу

Від Погосяна А. А. та ОСОБА_1 надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в якому відповідачі просять залишити вимоги апеляційної скарги СФГ Габорця В. А. без задоволення, а рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2025 року без змін.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду, проведеного в режимі відеоконференції, представник позивача адвокат Козій Д. О. підтримала доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1 заперечував проти доводів апеляційної скарги.
ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Оскільки відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, які не з`явились, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 6,0035 га з кадастровим номером: 3520883200:02:000:0307, яка розташована на території Витязівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Між ОСОБА_1 (орендодавець) та СФГ Габорця В. А. (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки від 01 грудня 2017 року, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 6,0035 га з кадастровим номером: 3520883200:02:000:0307, яка розташована на території Витязівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області.
Строк дії договору оренди земельної ділянки від 01.12.2017 сплив 01.12.2024.
СФГ Габорця В.А. та ОСОБА_1 складено акт про передачу та прийом земельної ділянки в натурі від 01.01.2017 щодо земельної ділянки площею 6,0035 га з кадастровим номером: 3520883200:02:000:0307.
Право оренди земельної ділянки площею 6,0035 га з кадастровим номером 3520883200:02:000:0307 за СФГ ОСОБА_3 на підставі договору оренди земельної ділянки від 01.12.2017 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.02.2018, у зв`язку з чим у позивача виникло право оренди вказаної земельної ділянки.
28.09.2024 ОСОБА_1 встановив вимогу нотаріального посвідчення правочину, а саме договору оренди земельної ділянки, будь-яких договорів про внесення змін і доповнень до договору оренди земельної ділянки, договорів про розірвання укладення договорів оренди земельної ділянки щодо земельної ділянки площею 6,0035 га кадастровим номером: 3520883200:02:000:0307, що належить ОСОБА_1 , яка посвідчена приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Трошиною С.А. та зареєстрована в реєстрі за № 1543.
16.10.2024 ОСОБА_1 рекомендованим листом з описом вкладення направив СФГ ОСОБА_3 лист-повідомлення, яким повідомив про небажання поновлювати договір оренди земельної ділянки і має намір самостійно обробляти орендовану земельну ділянку і використовувати її для власних потреб на свій розсуд або передати в оренду третій особі, в якому зазначено, що фактичне використання СФГ ОСОБА_3 земельної ділянки починаючи з 02.12.2024 трактуватиметься як самовільне зайняття та самовільне заволодіння земельною ділянкою.
28.01.2025 в Державному реєстрі речових прав зареєстровано припинення речового права оренди земельної ділянки площею 6,0035 га з кадастровим номером: 3520883200:02:000:0307 за СФГ Габорця В. А., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав № 411208161 від 03.02.2025.
13.05.2025 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі щодо земельної ділянки загальною площею 6,0035 га. з кадастровим номером: 3520883200:02:000:0307 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який посвідчено приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Гетьман Л. О. та зареєстровано в реєстрі за № 198.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України «Про оренду землі», ЗК України та загальними нормами ЦК України.
Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Майнові відносини, що виникають із договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору найму, регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі».
Згідно зі статтею 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначаються Законом України «Про оренду землі».
У статті 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У частині першій статті 19 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін.
Відповідно до статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.
Правові підстави переважного права орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк визначені статтею 33 Закону України «Про оренду землі».
Так, відповідно до приписів статті 33 Закону України «Про оренду землі» після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (частина перша статті).
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку (частина друга статті).
До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору (частина третя статті).
При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. Уразі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті).
Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передання земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята статті).
Відмова, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі можуть бути оскаржені в суді (частина дев`ята статті).
Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури поновлення договору оренди землі.
Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.
При цьому реалізація переважного права на поновлення договору оренди, передбаченого частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива за умови як дотримання встановленої цією нормою (частини друга-п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі») процедури, так і наявності волевиявлення сторін.
Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року в справі № 902/619/17, від 27 червня 2019 року в справі № 923/925/18.
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).
Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Матеріалами справи підтверджується, що згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР № 002695, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 7-151ч, виданого 29.03.2002 головою Бобринецької райдержадміністрації Ради народних депутатів, а також Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №428610954 від 26.05.2025 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 6,0035 га з кадастровим номером: 3520883200:02:000:0307, яка розташована на території Витязівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 21, 86).
Між ОСОБА_1 (орендодавець) та СФГ Габорця В. А. (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки від 01 грудня 2017 року (далі – Договір), відповідно до пунктів 1, 2 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 6,0035 га з кадастровим номером: 3520883200:02:000:0307, яка розташована на території Витязівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, що підтверджується його копією (а. с. 8-11).
Згідно з пунктом 8 Договору останній укладено на сім років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
Відповідно до пункту 39 Договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами.
Пунктом 33 Договору визначено, що дія договору припиняється у разі, зокрема закінчення строку, на який його було укладено; в інших випадках, передбачених законом.
Згідно пункту 39 Договору останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовились про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже строк дії договору оренди земельної ділянки від 01.12.2017 сплив 01.12.2024.
Сторони Договору в пунктах 9, 10, 11 визначили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 3 % від базової нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням щорічної індексації, що становить 6 588 грн на 2017 рік. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься у такі строки щорічно до 25 грудня поточного року.
СФГ Габорця В. А. та ОСОБА_1 складено акт про передачу та прийом земельної ділянки в натурі від 01.01.2017 щодо земельної ділянки площею 6,0035 га з кадастровим номером: 3520883200:02:000:0307, що підтверджується його копією (а. с. 12).
Право оренди земельної ділянки площею 6,0035 га з кадастровим номером 3520883200:02:000:0307 за СФГ Габорця В. А. на підставі Договору зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.02.2018, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 112783904 від 05.02.2018 (а. с. 13-14).
28.09.2024 ОСОБА_1 встановив вимогу нотаріального посвідчення правочину, а саме договору оренди земельної ділянки, будь-яких договорів про внесення змін і доповнень до договору оренди земельної ділянки, договорів про розірвання укладення договорів оренди земельної ділянки щодо земельної ділянки площею 6,0035 га кадастровим номером: 3520883200:02:000:0307, що належить ОСОБА_1 , яка посвідчена приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Трошиною С. А. та зареєстрована в реєстрі за № 1543, що підтверджується його копією, обтяження зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 28.09.2024 за №56879478 (а. с. 21, 88).
16.10.2024 ОСОБА_1 рекомендованим листом з описом вкладення направив СФГ ОСОБА_3 лист-повідомлення, яким повідомив про небажання поновлювати договір оренди земельної ділянки і має намір самостійно обробляти орендовану земельну ділянку і використовувати її для власних потреб на свій розсуд або передати в оренду третій особі, в якому зазначено, що фактичне використання СФГ ОСОБА_3 земельної ділянки починаючи з 02.12.2024 трактуватиметься як самовільне зайняття та самовільне заволодіння земельною ділянкою, що підтверджується копіями цього листа, акту про повернення земельної ділянки власнику, опису вкладення до рекомендованого листа Укрпошта Ф107, довідки про причини припинення/досилання Ф20 з відміткою «за закінченням терміну зберігання», рекомендованого повідомлення, поштового конверта (а. с. 92-96).
28.01.2025 в Державному реєстрі речових прав зареєстровано припинення речового права оренди земельної ділянки площею 6,0035 га з кадастровим номером: 3520883200:02:000:0307 за СФГ Габорця В. А., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав № 411208161 від 03.02.2025 (а. с. 87).
13.05.2025 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі щодо земельної ділянки загальною площею 6,0035 га з кадастровим номером: 3520883200:02:000:0307 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який посвідчено приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Гетьман Л. О. та зареєстровано в реєстрі за № 198, що підтверджується його копією, на підставі якого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право оренди земельної ділянки за ОСОБА_2 , номер запису про інше речове право: 59861051, що підтверджується Інформацією з вказаного реєстру № 428610954 від 26.05.2025 (а. с. 21, 89-91).
З аналізу викладеного слідує, що договір оренди земельної ділянки від 01 грудня 2017 року було укладено строком на сім років, а отже строк його дії закінчився 01 грудня 2024 року. Відповідно до вимог статті 31 Закону України «Про оренду землі» закінчення строку, на який було укладено договір, є самостійною підставою припинення орендних правовідносин.
При цьому реалізація переважного права орендаря на поновлення договору оренди землі, передбаченого статтею 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови належного виконання орендарем своїх обов`язків за договором та неухильного дотримання встановленої законом процедури, зокрема своєчасного направлення орендодавцю письмового повідомлення про намір поновити договір разом із проектом додаткової угоди.
Разом з тим, матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів, які б підтверджували факт направлення орендарем орендодавцю відповідного повідомлення у встановлений законом та договором строк, а також отримання такого повідомлення орендодавцем. Надані позивачем копії документів обґрунтовано не були прийняті судом як належні докази, оскільки не підтверджують змісту відправлення та не дають можливості достовірно встановити факт направлення саме листа-повідомлення з проектом додаткової угоди.
Крім того, позивачем не доведено належного виконання умов договору оренди, що є обов`язковою передумовою для виникнення переважного права на його поновлення. Зокрема, відсутні належні докази своєчасної та повної сплати орендної плати у строки, визначені договором.
Судом також встановлено, що орендодавець до закінчення строку дії договору висловив заперечення щодо його поновлення, повідомивши орендаря про небажання продовжувати орендні правовідносини, що виключає можливість застосування положень щодо так званої «мовчазної згоди» на поновлення договору.
За таких обставин, відсутня сукупність необхідних юридичних фактів, з якими закон пов`язує виникнення у позивача права вимагати поновлення договору оренди землі в судовому порядку, у тому числі шляхом визнання додаткової угоди укладеною.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо доводів апеляційної скарги про неправильне визначення судом першої інстанції моменту закінчення строку дії договору оренди, суд зазначає, що відповідно до умов самого договору сторони прямо погодили, що він набирає чинності з моменту його підписання. Державна реєстрація права оренди є юридичним фактом виникнення речового права, однак не змінює погодженого сторонами строку дії договору як цивільно-правової угоди. Відтак висновок суду першої інстанції про сплив строку договору 01.12.2024 відповідає умовам договору та вимогам закону, а доводи апелянта є безпідставними.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги про належну реалізацію переважного права на поновлення договору оренди, суд виходить з того, що обов`язок доведення факту направлення орендодавцю листа-повідомлення з проектом додаткової угоди покладається на орендаря. Разом з тим, надані позивачем докази не підтверджують належним чином ні змісту відправлення, ні факту його отримання орендодавцем. За відсутності належних і допустимих доказів дотримання процедури, передбаченої статтею 33 Закону України «Про оренду землі», підстави вважати, що позивач реалізував своє переважне право, відсутні.
Посилання СФГ Габорця В. А. в апеляційній скарзі на «мовчазну згоду» орендодавця також є необґрунтованими, оскільки матеріалами справи підтверджено, що орендодавець до закінчення строку дії договору висловив заперечення щодо його поновлення шляхом направлення відповідного письмового повідомлення. Наявність такого волевиявлення виключає можливість застосування положень про поновлення договору за відсутності заперечень.
Твердження позивача в апеляційній скарзі про використання судом неналежних і недопустимих доказів, зокрема щодо направлення заперечень орендодавця, не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідні докази містяться в матеріалах справи, узгоджуються між собою та були належним чином оцінені судом. Посилання на недослідження окремих обставин, суперечності у датах документів чи можливий конфлікт інтересів представників відповідачів є припущеннями та не підтверджені належними доказами, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення.
Щодо доводів апеляційної скарги про протиправність державної реєстрації припинення права оренди та подальшої передачі земельної ділянки іншій особі, суд зазначає, що припинення права оренди відбулося у зв`язку із закінченням строку дії договору, а відсутність підстав для його поновлення виключає порушення прав позивача. Відповідно, укладення орендодавцем нового договору оренди з іншою особою після припинення попередніх правовідносин не суперечить вимогам законодавства.
Європейський суд з прав людини також вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки, суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки, апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства Габорця Володимира Андрійовича залишити без задоволення, а рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2025 року без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 20.04.2026.

Головуючий суддя     С. І. Мурашко 

Судді        С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко