Справа №534/1329/25
Провадження №2/534/1346/25

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
23 квітня 2026 року м. Горішні Плавні
Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Малюк М.В.,
за участю секретаря судового засідання Савченко Я.О., 
інші учасники справи не з`явилися,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив: 

Стислий виклад позиції позивача. 
АТ «Сенс Банк» (надалі також - позивач) звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 (надалі також - відповідач) заборгованість у сумі 161 717,02 грн, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 13 294,79 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.02.2022 ОСОБА_1 шляхом підписання оферти запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», укладеного між ним та Банком. 
На підставі укладеної угоди про відкриття та обслуговування відновлювальної кредитної лінії відповідач отримав кредит у сумі 74 000,00 грн, процентна ставка – 19,99% річних за користування кредитною лінією; тип процентної ставки – фіксована. Строк кредитування 60 міс. Дата повернення кредиту 01.02.2027.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідач належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконав, порушив умови кредитного договору, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, розмір якої становить 161 717,02 грн та складається з заборгованості за тілом кредиту - 74 000,00 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом - 45 093,02 грн, комісії - 42 624,00 грн.
12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року.
Відповідач правом відзиву на позов не скористався. 
Заяви (клопотання) учасників справи.
Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились.
Представник позивача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Проти прийняття рішення по справі в заочному порядку не заперечував. 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності не подав. 
Інші процесуальні дії у справі.
28.08.2025 Горішньоплавнівським міським судом Полтавської області постановлено ухвалу, якою відкрите провадження у справи, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 
У відповідності до вимог частини 1 статті 281 ЦПК України 23.04.2026 судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду цієї справи.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, згідно з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Фактичні обставини, встановлені Судом.
Суд дослідив та оцінив докази у справі та встановив, що:
01.02.2022 між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про надання споживчого кредиту №501425234.
Зі змісту оферти слідує, що відповідач запропонував надати кредит на таких умовах: тип кредиту: кредит готівкою – 74 000,00 грн; процентна ставка, річних 19,99%; строк кредиту 60 місяців.
Відповідно до паспорта споживчого кредиту, визначено інформацію та контактні дані кредитодавця, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію, інші важливі правові аспекти.
Позивач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі шляхом надання відповідачеві коштів у сумі 74 000,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку за період з 01.02.2022 по 19.02.2025.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за договором № 501425234 від 01.02.2022 виконував не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 161 717,02 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 74 000,00 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом - 45 093,02 грн, комісії - 42 624,00 грн.
АТ «Сенс Банк» направив відповідачеві досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, в якій вимагає впродовж 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги Банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання, - достроково повернути кредит та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, а також комісію, в загальній сумі 160 977,39 грн. Вимогу відповідач не виконав, заборгованість не сплатив. 
Згідно з відомостями в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, АТ «Альфа-Банк» змінило найменування на АТ «Сенс Банк», про що 30.11.2022 зроблено відповідний реєстраційний запис. 
Норми права, що застосовані Судом. 
До спірних правовідносин належать застосуванню норми Глави 71 ЦК України щодо виникнення кредитних правовідносин.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.
Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).
Реальним (від лататинського res - річ) вважається договір, що є укладеним з моменту передачі речі або вчинення іншої дії. Для укладення реального договору необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між його сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача речі однією стороною іншій стороні або вчинення іншої дії. При визначенні реального договору суд посилається на позицію ОП КЦС ВС у постанові від 23.01.2019 у справі № 355/385/17.
Отже кредитний договір є реальним договором, тобто вважатиметься укладеним з моменту передання позичальникові грошей.
Тому обов`язковою умовою укладення кредитного договору між його сторонами має бути доведення факту передання кредитодавцем відповідачеві грошових коштів, що є предметом кредитного договору. 
Основними нормативними актами, які встановлюють вимоги до форми та змісту первинних документів в бухобліку є: Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV; положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (стаття 1054 ЦК України).
Так згідно з вимогами статті 1 ЗУ «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит – вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (пункт 11 частини 1 статті 1).
Кредитодавець - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право надавати споживчі кредити.
Споживач - фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит.
Споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту.
Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункти 7, 9-11 ЗУ «Про споживче кредитування»).
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
(5) Оцінка суду
Суд застосував означені норми права, оцінив наявні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємного зв`язку їх у сукупності, дійшов таких висновків.
Позивачем пред`явлено позов, предметом якого є вимоги останнього до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №501425234 від 01.02.2022. Договір укладено зі сторони позичальника шляхом його безпосереднього підписання позивачальником – відповідачем електронним підписом.
Цей договір за своєю кваліфікацією є договором про споживче кредитування.
Договір, укладений в електронній формі є таким, що укладений в письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19.
Висновки стосовно правомірності укладення сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, зокрема, Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі №234/7159/20.
Згідно з вимогами статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Виписка по особовому рахунку відповідача свідчать про передачу 01.02.2022 позивачем відповідачеві грошових коштів у сумі 74 000,00 грн, передбачених договором.
Суд зазначає, що означена виписка містить усі необхідні реквізити первинного документа.
При вирішенні питання щодо реальності кредиту, суд застосовує висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц (провадження №61-3689св21).
Так Верховний Суд у цій справі наголосив, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Суд зазначає, що заборгованість по процентах за користування кредитом пред`явлена позивачем до стягнення та розрахована останнім у відповідності до умов кредитного договору та в межах строку його дії. 
Суд при вирішенні питання про сплату комісії за обслуговування кредиту, покликаючись на правові позиції Верховного Суду, які має застосовувати, доходить таких висновків.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 13 липня 2022 у справі №496/3134/19 дійшла таких висновків:
«10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин 1 і 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту».
Умовами договору, укладеного між сторонами спору, зокрема в пункті 1 Договору, визначено, що позичальник зобов`язаний сплачувати банку комісію з розрахунково-касового обслуговування в розмірі 1,60% від суми кредиту, зазначеному в оферті. Підписанням договору без будь-яких застережень відповідач підтвердив, що обізнаний та погодився з усіма умовами договору. 
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.
Суд наголошує, що відповідачем зі своєї сторони та у встановленому цивільним процесуальним законом порядку (статті 81, 83 ЦПК України) не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним кредитних зобов`язань, або спростовували суму заборгованості перед позивачем, або позовні вимоги взагалі. Не надано також контррозрахунку заборгованості.
Тож, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №501425234 від 01.02.2022 у загальній сумі 161 717,02 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту - 74 000,00 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом - 45 093,02 грн, комісії - 42 624,00 грн.
Розподіл судових витрат між сторонами
Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положень статті 141 ЦПК України. 
Керуючись ст ст. 12, 81, 89, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість у сумі 161 717 (сто шістдесят одна тисяча сімсот сімнадцять) грн 02 (дві) коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 (сорок) коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування позивача: Акціонерне товариство «Сенс Банк», ЄДРПОУ 23494714, адреса: 03150, місто Київ, вулиця Велика Василівська, будинок 100.
Повне ім`я відповідача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Марина МАЛЮК