П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/29014/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Романченко Євген Юрійович 
Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б. 
16 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Матохнюка Д.Б. 
суддів: Граб Л.С.  Сторчака В. Ю. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом Поліського національного університету до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), третя особа - ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
Поліський національний університет звернувся до суду з позовом до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною та скасування постанови №74477522 від 11.12.2025 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн на Поліський національний університет.
Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 17 лютого 2026 року позовні вимоги задовольнив.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі №296/8558/21 рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 12 липня 2022 року, постанову Житомирського апеляційного суду від 28 листопада 2022 року скасовано і ухвалено нове рішення про задоволення позову.
Визнано за ОСОБА_1 право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 .
Зобов`язано Поліський національний університет розглянути заяву про оформлення передачі квартири АДРЕСА_1 у приватну власність ОСОБА_1 .
У зв`язку пред`явленням виконавчого листа від 23.02.2024, постановою від 19.03.2024 державним виконавцем відкрито виконавчого провадження №74477522 та повідомлено боржника про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження, боржнику для виконання, стягувачу до відома.
У подальшому на адресу Корольовського відділу ДВС у місті Житомирі надійшло повідомлення Поліського Національного Університету за вих.№671/01-17 від 28.03.2024, згідно якого вбачається, що на виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира у справі №296/8558/21 університетом було створено приватизаційний орган та розглянуто заяву ОСОБА_1 .
За таких обставин, 08.08.2024 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно п. 9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», копію постанови направлено сторонам.
Проте, ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 13.12.2024 у справі №295/12561/24 визнано протиправними дії державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Марії Трохачової щодо закінчення виконавчого провадження №74477522 та скасовано постанову державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Марії Трохачової про закінчення виконавчого провадження від 08.08.2024 №74477522.
У зв`язку з вказаним, 17.04.2025 державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження, копії якої рекомендованим листом направлено сторонам виконавчого провадження.
20.11.2025 до Поліського національного університету направлено вимогу державного виконавця, щодо виконання виконавчого листа по справі № 296/8558/21.
Листом від 27.11.2025 за вих. №2256/01-17 Поліський національний університет повідомив про прийняття Комісією з приватизації житлового фонду, протоколу №7 від 25.11.2025, яким ухвалено:
Інформацію, викладену у заяві ОСОБА_1 взяти до відома та підготувати заявнику відповідь, у якій зазначити, що для передачі у приватну власність квартири АДРЕСА_1 у приватну власність ОСОБА_1 , необхідно додати до поданої заяви довідку про невикористання права на безоплатну приватизацію державного житлового фонду у період з 19 червня 1992 року по 31.12.1996 року; роз`яснити, що станом на 25.11.2025 Міністерством освіти і науки України за університетом не закріплене майно, у тому числі і квартира АДРЕСА_1 на праві господарського відання.
Для вирішення питання щодо оформлення передачі квартири АДРЕСА_1 , у приватну власність ОСОБА_1 , направити лист із доданими матеріалами (протокол приватизаційного органу та копією заяви ОСОБА_1 із додатками) на адресу Міністерства освіти і науки України для вжиття заходів у межах повноважень, визначених нормами чинного законодавства.
При отриманні довідки про невикористання права на приватизацію ОСОБА_1 приватизаційний орган повторно поставить на розгляд вказану заяву.
09.12.2025 до відділу ДВС надійшла заява ОСОБА_1 про отримання копії листа Поліського національного університету за вих. №2256/01-17 від 27.11.2025.
Так, відповідач наголошує, що у справі № 2968/8558/21 порушене право ОСОБА_1 захищено шляхом безумовного визнання за ним права на приватизацію квартири та обов`язку створеного Поліським національним університетом органу приватизації розглянути заяву про приватизацію квартири без альтернативи відшукання штучних підстав для відмови у задоволенні заяви.
Крім того, Міністерство освіти і науки України повідомило ОСОБА_1 , що не є учасником вказаної справи та не зобов`язано розглядати заяву чи надавати погодження щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 . Запропоновано з вказаного питання звернутися до Поліського національного університету.
У зв`язку з вказаним, 11.12.2025 державним виконавцем винесено спірну постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 5100 грн.
Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо обґрунтованості позовних вимог.
Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року (Закон №1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ст. 3 Закону №1404 примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 16 ч. 3 ст. 18 Закону №1404 визначено, що право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону №1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
Частиною 2 ст. 63 Закону №1404 передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) і попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником (ч. 3 ст. 63 Закону №1404).
При цьому, ст. 75 Закону №1404 передбачено відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.
Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і встановлює новий строк виконання (ч. 1 ст. 75 Закону №1404).
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 75 Закону №1404).
Так, постановою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі №296/8558/21 рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 12 липня 2022 року, постанову Житомирського апеляційного суду від 28 листопада 2022 року скасовано і ухвалено нове рішення про задоволення позову.
Визнано за ОСОБА_1 право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 .
Зобов`язано Поліський національний університет розглянути заяву про оформлення передачі квартири АДРЕСА_1 у приватну власність ОСОБА_1 .
З метою виконання рішення суду, позивачем було проведено засідання приватизаційного органу, у компетенції якого є розгляд питань щодо приватизації державного житлового фонду, який перебуває у господарському віданні університету.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» - «Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд».
Результати вказаного засідання були оформлені протоколом Комісії №7 від 25.11.2025 та направлені Міністерству освіти та науки України для погодження, однак відповідь на адресу Поліського національного університету не надійшла.
Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність оскаржуваної постанови, оскільки боржником вчинені усі необхідні дії на виконання рішення суду.
З такими висновками колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.
Так, постановою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі №296/8558/21 визнано за ОСОБА_1 право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 .
При цьому, у вказаній постанові зазначено, зокрема, наступне: "Із системного аналізу зазначених вище норм права вбачається, що заборона приватизації об`єктів та майна державних і комунальних закладів освіти, закріплена ст. 80 Закону України "Про освіту", є загальним правилом, у той час як ст. 70 Закону України "Про освіту" встановлює заборону передачі майна у власність юридичним і фізичним особам без згоди засновників вищого навчального закладу та вищого колегіального органу самоврядування вищого навчального закладу і містить виключення "крім випадків, передбачених законодавством".
Вказані правові норми передбачають заборону приватизації, яка стосується об`єктів державних і комунальних закладів освіти, необхідних для використання в освітньому процесі, для провадження видів діяльності, передбачених спеціальними законами, а у цій справі спір стосується житлового приміщення, що не має статусу службового житла, належить на праві власності державі в особі Державного вищого навчального закладу «Державний агроекологічний університет» (нині Поліський національний університет), у яке позивач вселився на законних підставах та тривалий час там проживає (понад 15 років), тобто має триваючі зв`язки із цим житлом".
Отже, Верховним Судом констатовано нерелевантність застосування статті 80 Закону України «Про освіту» , статті 70 Закону України «Про вищу освіту» спірної квартири.
Таким чином, у справі № 2968/8558/21 порушене право ОСОБА_1 захищено шляхом безумовного визнання за ним права на приватизацію квартири та обов`язку створеного Поліським національним університетом органу приватизації розглянути заяву про приватизацію квартири без альтернативи відшукання штучних підстав для відмови у задоволенні заяви. 
Натомість, Поліським національним університетом не було виконано вимоги постанови та направлено заяву ОСОБА_1 для отримання погодження до Міністерства освіти і науки України всупереч висновкам, наведеним Верховним Судом у справі № 2968/8558/21. 
Більш того, листом від 04.04.2024 № 1/5843-24 Міністерство освіти і науки України повідомило ОСОБА_1 , що згідно постанови Верховного Суду від 06.11.2023 у справі № 296/8558/21 Міністерство освіти і науки України не є учасником вказаної справи та останнє не зобов`язано розглядати заяву чи надавати погодження щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 . Також запропоновано з вказаного питання звернутися до Поліського національного університету. 
Таким чином, Комісія з приватизації житлового фонду, що перебуває у оперативному управлінні Поліського національного університету зобов`язана була вжити усіх визначених законодавством заходів щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 та розгляду заяви про оформлення передачі квартири квартири АДРЕСА_1 у приватну власність ОСОБА_1 . 
Натомість 27.11.2025 за вих.№2257/01-17 на адресу Міністерства освіти і науки України Поліський національний університет направляє копію протоколу приватизаційного органу № 7 від 25.11.2025 для надання згоди відповідно до ст.70 Закону України «Про вищу освіту» щодо передачі у власність ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 .
Таким чином, Поліським національним університетом не виконано рішення суду, а навпаки вчинені дії, які цим же рішенням суду визнані безпідставними.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що при винесенні оскаржуваної постанови про накладення штрафу відповідач діяв в межах та на підставі закону, а відтак відсутні підстави для її скасування.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення. 
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) задовольнити.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року скасувати.
Прийняти нову постанову.
У задоволенні адміністративного позову Поліського національного університету до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), третя особа - ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови, - відмовити. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 328, 329 КАС України. 

Головуючий	 		Матохнюк Д.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Граб Л.С.    Сторчак В. Ю.