Справа № 740/997/26
Провадження № 2-а/740/16/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 року       м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді Дударця Д.В.,
за участю секретаря Каленіченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ніжина за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, поліцейського відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції Дєнєва Дмитра Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача
У лютому 2026 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мусієнко В.О., у порядку адміністративного судочинства звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Одеській області, поліцейського відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції Дєнєва Дмитра Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Позовні вимоги аргументовано тим, що постановою серії ЕНА № 6681267 від 17.02.2026, винесеною поліцейським ВП № 2 Одеського районного управління поліції № 2 Дєнєвим Д.В., позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 510 грн.
Оскаржувану постанову вважав необґрунтованою, оскільки правил дорожнього руху не порушував та проїзд перехрестя на червоний сигнал світлофора не здійснював. Натомість, поліцейським під час розгляду справи не виконано вимог статті 280 КУпАП щодо роз`яснення прав, у тому числі права на правову допомогу, крім того на вимогу водія не надано відеозапис, яким зафіксовано порушення ним п. 8.7.3 ПДР України, а отже не доведено правомірність складання спірної постанови. 
Посилаючись на наведені обставини, позивач просив суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського ВП № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції Дєнєва Д.В. про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 17.02.2026 серії ЕНА № 6681267;
- провадження у справі закрити;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції в Одеській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 665,60 грн, сплачений штраф у сумі 510 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 6 000 грн. 
Стислий виклад заперечень відповідача
У поданому через систему «Електронний суд» відзиві на позов представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Одеській області Чегодар С.В. в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просила відмовити. Заперечення мотивовано тим, постановою серії ЕНА № 6681267 від 17.02.2026 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за порушення п. 8.7.3 ПДР України, а саме порушення проїзду на заборонений сигнал світлофора, що підтверджується відеозаписом Video 2026-02-17 та письмовими пояснення поліцейського. Зауважила, що під час розгляд справи про адміністративне правопорушення поліцейським було дотримано вимоги статей 279, 280 КУпАП. Також вважала, що сплата ОСОБА_1 штрафу згідно з квитанцією № 1528372 від 19.02.2026 є визнання позивачем факту правопорушення. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу зазначила, що матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів роботи, їх кількості та оплати послуг, а при встановленні розміру гонорару враховується складність справи, досвід адвоката, фінансовий стан клієнта. При цьому наголошувала, що позивачем не підтверджено необхідності витрат на правову допомогу.
Відповідно до поданої через систему «Електронний суд» відповіді на відзив представник позивача адвокат Мусієнко В.О. заперечив проти доводів представника відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема зазначив, що наданий відеозапис не містить жодного об`єктивного підтвердження того, що за кермом транспортного засобу перебував ОСОБА_1 , при цьому факту порушення правил дорожнього руху саме неідентифікованим автомобілем відеозапис також не містить. Наголошував на тому, що відеореєстратор службового автомобіля не фіксує сам розгляд справи, а письмові пояснення працівників поліції, долучені до відзиву, не можуть вважатися належними доказами. Вважав, що посилання відповідача на нібито завищений розмір гонорару є оціночним судженням без належного обґрунтування. У відзиві не наведено жодного розрахунку, порівняльного аналізу ринку правничих послуг чи об`єктивних критеріїв, які б свідчили, що сума є очевидно надмірною саме для цієї справи.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою судді від 09.03.2026 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Згідно із частиною 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.
Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Фактичні обставини, встановлені судом. Оцінка аргументів учасників сторін
Судом встановлено, що 17.02.2026 поліцейським відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції Дєнєва Д.В. складено постанову серії ЕНА № 6681267, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн (а.с. 12-14).
Згідно з постановою 17.02.2026 о 14:40 год водій в с. Усатове Одеської області, керуючи автомобілем «Volvo FH», номерний знак НОМЕР_1 здійснив проїзд перехрестя по вул. Об`їзна Дорога, 14 км та вул. Берегова на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 ПДР України.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
За змістом п. 16.1 ПДР перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора, вважається регульованим.
Згідно з п. 8.7 ПДР світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально.
Пунктом 8.7.3 ПДР визначено, що сигнали світлофора мають такі значення : а) зелений дозволяє рух; в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух; ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.
За приписами п. 16.8. ПДР водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.
Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено, що, зокрема, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті).
Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП).
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.
Статтею 40 Закону «Про національну поліцію» встановлено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:
1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів.
З наданого відповідачем відеозапису 2026-02-17 вбачається, що 17 лютого 2026 року працівниками поліції здійснювалося патрулювання із відеофіксацією дорожньої обстановки зі службового автомобіля, який розташовувався перпендикулярно від головної дороги на перехресті. 
На відео 2026-02-17 дійсно зафіксовано рух вантажного автомобіля, який проїхав перехрестя. Однак з відеозапису неможливо встановити який саме сигнал подавав світлофор для позивача на цьому перехресті по напрямку його руху. У полі зору поліцейських дійсно знаходиться світлофор, який змінює колір, в напрямку руху самих поліцейських, однак як саме взаємодіє зазначений світлофор з тим, який регулює рух напрямку позивача, невідомо та доказів не надано.
При цьому на підтвердження синхронності роботи двох зазначених світлофорів циклограми світлофорного об`єкту по вул. Об`їзна Дорога, 14 км та вул. Берегова в с. Усатове Одеської області відповідачем не надано, як і не надано відеозапис, яким зафіксовано розгляд справи про адміністративне правопорушення, зокрема, встановлення особи водія, роз`яснення йому прав та обов`язків.
Суд зазначає, що сам факт складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зважаючи на наведені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим оскаржувана постанова серії ЕНА №3140010 від 26.09.2024 підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю. 
Доводи представника відповідача, що сплата ОСОБА_1 штрафу згідно з квитанцією № 1528372 від 19.02.2026 є визнання позивачем факту правопорушення не заслуговують на увагу, оскільки в такому разі останній не позбавлений права на звернення з позовом до суду про скасування постанови, вважаючи її незаконною.
Щодо вимоги позивача про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Одеській області грошових коштів зі сплати штрафу у розмірі 510,00 грн суд зазначає таке.
Відповідно до правової позиції, висловленої у пункті 70 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі № 910/5880/21 (провадження № 12-36гс22), постановлених за подібних правовідносин суму штрафу, перераховану до бюджету на підставі постанови про застосування такого стягнення, яку надалі визнав протиправною та скасував адміністративний суд, можна стягнути на користь платника згідно зі статтею 1212 ЦК України як безпідставно утримувану.
Таким чином, зазначена позовна вимога не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, і може бути заявлена в порядку цивільного судочинства.
У зв`язку з цим, провадження у цій частині позовних вимог підлягає закриттю відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.
Суд звертає увагу, що позивачем визначено двох відповідачів, а саме Головне управління національної поліції України в Одеській області, поліцейського відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції Дєнєва Дмитра Володимировича, однак з огляду на приписи статей 2, 4 КАС України та статті 222 КУпАП, а також на правовий висновок Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі №742/2298/17, поліцейський відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області лейтенант поліції Дєнєв Дмитро Володимирович є неналежним відповідачем у цій справі, відтак у частині позовних вимог до цього відповідача слід відмовити.
Разом з тим відсутні правові підстави для визнання оскаржуваної постанови протиправною, оскільки місцевий загальний суд як адміністративний відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України не вправі визнавати рішення суб`єкта владних повноважень протиправним за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому позов у цій частині також задоволенню не підлягає.
З урахуванням викладеного, позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
Судовий збір
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з вимог ст. 139 КАС України, відповідно до яких при задоволенні позову, стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Матеріалами справи підтверджено, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 665,60 грн, тому зазначена сума підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь позивача.
Витрати на професійну правничу допомогу
Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
При цьому зазначеною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат. Зокрема, згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Суд наголошує, що ст. 134 КАС України не виключає права суду перевіряти дотримання позивачем вимог ч. 5 ст. 134 КАС України щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Так, зокрема, представник позивача у справі просив стягнути з відповідача понесені витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 6 000,00 грн.
Із копій договору про надання правничої допомоги № 26/02-26 від 26.02.2026 та акта про надання правничої допомоги та розрахунок гонорару адвоката Мусієнка В.О., квитанції до прибуткового касового ордера № 26/02 від 26.02.2026, ордера на надання правничої допомоги від 26 лютого 2026 року та свідоцтва Мусієнка В.О. про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН № 001239 судом встановлено, що адвокатом Мусієнком В.О. надавалася правнича допомога ОСОБА_1 у цій справі. Загальна вартість послуг становить 6 000 гривень.
За змістом частини 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частин 5, 6 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У відзиві представник відповідача не погоджується з розміром заявлених позивачем витрат на правничу допомогу та вважає, що позивачем не підтверджено необхідності витрат на правову допомогу.
Беручи до уваги фактичний обсяг наданої правничої допомоги, з врахуванням вимог співмірності, розумності і справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 1 500 грн, які слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 132, 134, 139, 143, 238, 241-246, 255, 257-263 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Одеській області, поліцейського відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції Дєнєва Дмитра Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити частково. 
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6681267 від 17 лютого 2026 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Провадження у справі в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 сплаченої суми штрафу згідно з ID квитанцією № 0000000003472587 від 19.02.2026 в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 коп. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 1 500,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів із дня його складення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідачі: Головне управління Національної поліції в Одеській області, код ЄДРПОУ: 40108740, адреса: вул. Єврейська, 12, м. Одеса, Одеська область, 67663;
Поліцейський відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області лейтенант поліції Дєнєв Дмитро Володимирович, код ЄДРПОУ: 41411676, адреса: пров. Урядовий, 65, с. Усатове, Одеський район, Одеська область, 67663. 

Суддя        Дмитро ДУДАРЕЦЬ