МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2026 р.  	№ 400/1625/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу 
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідача	Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , 	

про	визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:
Позивач- ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність щодо не надання відповіді на рапорт від 22.10.2025 та не звільнення ОСОБА_1 з військової служби з лав ЗСУ на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та виключення зі всіх списків особового складу військової частини, зобов`язання звільнити з лав ЗСУ з військової частини НОМЕР_1 за сімейними обставинами, у зв`язку із доглядом за батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та виключити зі всіх списків особового складу військової частини.
Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, не розглянув його рапорт про звільнення з військової служби , в зв`язку з тим, що він здійснює постійний догляд за своїм батьком та має правові підстави для звільнення зі служби на підставі Закону України « Про військовий обов`язок та військову службу».
Відповідач надав суду відзив, в якому позов не визнає, оскільки командир Військової частини НОМЕР_1 , отримав рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, у порядку, передбаченому абз. 3 п.п. 26 п. 5 Додатку 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 170 від 10.04.2009 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 р. за № 438/16454 , зробив запит до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, з метою отримання Акту обстеження сімейного стану Позивача, який висловив бажання звільнитися з військової служби. Станом на момент скерування до суду о відзиву, Акт обстеження сімейного стану ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 з територіального центру комплектування та соціальної підтримки не надходив, що унеможливлює правомірне вирішення по суті рапорту Позивача про звільнення за зазначених ОСОБА_1 підставах та, у свою чергу, нівелює посилання Позивача на бездіяльність Відповідача у контексті не розгляду рапорту Позивача про звільнення, оскільки позовні вимоги за своєю правовою природою є передчасними. Отримавши Акт обстеження сімейного стану ОСОБА_1 , командування Військової частини НОМЕР_1 буде правомочним вирішити по суті рапорт Позивача про звільнення з військової служби .
Відповідно до ст. 262 КАС України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).
Дослідив докази, суд дійшов висновку:
ОСОБА_1 , у квітні 2025 року був призваний до лав ЗСУ та мобілізований до ВЧ НОМЕР_1 .
У позові позивач зазначив, що ще у липні 2025 року він звернувся з відповідним рапортом до командувача ВЧ НОМЕР_1 про звільнення з лав Збройних Сил України, за сімейними обставинами, на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу" та виключення зі всіх списків особового складу військової частини, у зв`язку з необхідністю надання догляду за важко хворим батьком ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю 1 групи підгрупи Б, яка встановлена йому за загальним захворюванням з 30.06.2025 року, що підтверджується випискою з рішення експертної команди з оцінювання з повсякденного функціонування особи № 195/25/506 від 03.07.2025. Батько не перебуває у шлюбі, з мамою позивача вони розірвали шлюб ще 22.01.2003 року, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим 22 січня 2003 року Великоолександрівським відділом РАГС Херсонскьої області. Рідна сестра позивача ОСОБА_3 , проживає окремо від батька, в іншому населеному пункті (село Лепетиха Баштанського району Миколаївської області). Доглядати за батьком вона не в змозі, так як має на своєму утриманні малолітніх дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яких у даний час виховує сама. Від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мається заява, завірена нотаріально, про неможливість нею здійснювати догляд за тяжко хворим батьком, тим більше, що батько написав заяву, якою визначив саме позивача своїм доглядальником, що підтверджується його заявою від 14.07.2025р.
Позивач отримав відповідь на рапорт у жовтні 2025 року , в якому зазначено, що рапорт підлягає доопрацювання, а самі додані до рапорту документи потребують нотаріального посвідчення, медичні документи подаються в оригіналі або у виді нотаріально засвідченої копії.
22.10.2025 до командування ВЧ НОМЕР_1 позивач звернувся з аналогічним рапортом, яким просив звільнити його зі служби, у зв`язку з необхідністю догляду за батьком. Всі документи подані до командування військової частини були нотаріально посвідчені.
На цей рапорт командування військової частини відповіді не надало, тому позивач звернувся до суду.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулюються Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII . 
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.1 Закону №2232 захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. 
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. 
Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Згідно з частиною шостою статті 2 Закону №2232 видами військової служби є, зокрема: військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період. 
Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232 і залежать від виду військової служби. 
Військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: 2) під час дії воєнного стану:
г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):
- у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення №1153/2008 визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 (далі - Інструкція №170).
Відповідно до пункту 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Згідно зі ст.14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Стаття 31 Статуту визначає, що начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.
Згідно з пунктом 12.9 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, документи на звільнення військовослужбовців з військової служби надсилаються безпосередньо до служби персоналу, підпорядкованій посадовій особі, яка має право на звільнення такого військовослужбовця з військової служби.
12.11. Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.
Механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України визначені Порядком організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 06 серпня 2024 року № 531, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 07 серпня 2024 року за № 1214/42559.
Розділом III. Особливості подання та розгляду рапортів у паперовій формі передбачено, що початок перебігу строку розгляду паперового рапорту розпочинається із часу подання рапорту, а не часу його реєстрації в службі діловодства.
Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) - дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу.
У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.
9. Розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється:
1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин;
2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.
Отже, процедура звільнення військовослужбовців з військової служби передбачає направлення документів на звільнення військовослужбовця для прийняття відповідного рішення до тієї посадової особи, яка має право на звільнення такого військовослужбовця з урахуванням його військового звання.
22.10.2025 відповідач отримав рапорт позивача на звільнення його з військової служби. Станом на момент звернення позивача до суду 18.02.2026 з позовом рапорт позивача не розглянутий.
Відповідач обґрунтовує правомірність не розгляду рапорту позивача тим, що він зробив запит до ТЦК для надання акта обстеження сімейного стану позивача, тому 12.11.2025 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 , який 17.11.2025 повідомив про те, що за адресою: АДРЕСА_3 родина військовослужбовця не проживає, 18.12.2025 відповідач надіслав запит до ІНФОРМАЦІЯ_6 , 10.03.2026 до ІНФОРМАЦІЯ_7 , але відповіді та акт обстеження не отримав.
Стосовно цих доводів відповідача суд зазначає, що Порядком організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 06 серпня 2024 року № 531, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 07 серпня 2024 року за № 1214/42559, передбачено строк розгляду рапорту 14днів. Ніяких застережень щодо можливості запиняти розгляд рапортів, у разі неотримання відповіді або документів, необхідних для його розгляду, чинне законодавство не містить, тому відповідач повинен був розглянути рапорт позивача за наявними документами. Крім того, відповідач став вживати заходи по розгляду рапорту позивача через 21 день- (12.11.2025 запит до ТЦК), тоді, коли рапорт повинен був вже розглянутий. 
За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність щодо не надання відповіді на рапорт від 22.10.2025 задовольнити.
Щодо позовних вимог про зобов`язання звільнити з лав ЗСУ з військової частини НОМЕР_1 за сімейними обставинами у зв`язку із доглядом за батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та виключити зі всіх списків особового складу військової частини, то в їх задоволенні слід відмовити, оскільки вони є передчасними і рапорт позивача ще не розглянутий, а належним способом захисту прав позивача буде зобов`язати військову частину розглянути рапорт позивача від 22.10.2025 по суті.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже позов належить задовольнити частково.
Судові витрати по справі відсутні.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не надання відповіді на рапорт від 22.10.2025 ОСОБА_2 про звільнення його з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) розглянути по суті рапорт ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) від 22.10.2025 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
В задоволенні позовних вимоги про зобов`язання звільнити з лав ЗСУ з військової частини НОМЕР_1 за сімейними обставинами, у зв`язку із доглядом за батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та виключити зі всіх списків особового складу військової частини відмовити.
Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. О. Гордієнко