ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 березня 2026 року справа №200/5225/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року (повне судове рішення складено 06 жовтня 2025 року) у справі № 200/5225/25 (суддя в І інстанції Голошивець І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.
Позов вмотивовано тим, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України в період з 15.08.1995 по 06.11.2015. В листопаді 2015 року він був звільнений з посади оперуповноваженого в особливо важливих справах оперативно-зонального відділу управління внутрішньої безпеки в Донецькій області за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) відповідно до пунктів 10, 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» (наказ МВС України від 06.11.2015 № 2370 о/с). 
Позивач зауважив, що його вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні, для виплати надбавки за вислугу років та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби складала 20 років 02 місяці 21 день, у пільговому обчисленні – 24 роки 11 місяців 08 днів, що підтверджується послужним списком та рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/12485/21. 
Позивач закцентував свою увагу на тому, що відповідно до пункту «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"- "д", "ж" статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині 3 статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 01.10.2015 по 30.09.2016 і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше. 
В свою чергу, він був звільнений в листопаді 2015 року з посади та його вислуга становить 24 роки 11 місяців 8 днів. У постанові Верховного Суду від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а зазначено, що пенсія за вислугу років має призначатися особам, в яких не вистачає календарної вислуги, водночас пільгової вислуги достатньо. Позивач вважає, що має право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку із наявністю в нього на день звільнення необхідної вислуги у пільговому обчисленні, що підтверджується й висновками суду у справі № 200/12485/21. Позивач зазначив, що після набрання рішенням законної сили ним було направлено лист до відділу із соціально-гуманітарних питань Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області», разом з документами (в т.ч. фотокопіями трудової книжки, послужного списку, тощо) та проханням виконати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року у справі № 200/12485/21, зокрема, оформити та направити до уповноваженого структурного підрозділу Міністерства внутрішніх справ України матеріали для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років. Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області» № 33/34-2022 від 16.07.2024 було повідомлено про скерування документів позивача на адресу Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській області. В подальшому за відомостями від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській області документи позивача були скеровані до Міністерства внутрішніх справ України. Проте, відповідачем не вчиняються належні дії та не направляються документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення пенсії за вислугу років. Позивач зауважив, що як вбачається з відповіді Міністерства внутрішніх справ України на адвокатський запит його представника від 04.06.2025, відповідач вважає, що відсутні підстави для оформлення подання про призначення пенсії позивачу та резолютивною частиною рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.02.2023 у справі № 200/12485/21 жодних зобов`язань щодо вчинення або утримання від вчинення певних дій на МВС судом не покладено. Позивач наголосив на тому, що він набув право на призначення йому пенсії за п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», оскільки його вислуга, з урахуванням пільгової, становить більше 22 календарних років та 6 місяців та відповідач свій обов`язок не виконав і не скерував відповідне подання та документи пенсійному органу, у зв`язку з чим позивач вимушений звертатись до суду для захисту своїх законних прав.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови в оформленні документів, необхідних для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», враховуючи вислугу років - 24 роки 11 місяців 08 днів за час проходження служби в органах внутрішніх справ.
Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути документи ОСОБА_1 , необхідні для призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», враховуючи вислугу років - 24 роки 11 місяців 08 днів за час проходження служби в органах внутрішніх справ, враховуючи правову оцінку, надану судом в даному рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше. 
Відповідач зауважив, що на час звільнення позивача зі служби (06 листопада 2015 року) діяла редакція пункту 3 Порядку № 393, яка визначала види служби, які зараховуються на пільгових умовах для призначення пенсії за вислугу років. 
Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393», яка набрала чинності 19 лютого 2022 року до Порядку № 393 внесено зміни, відповідно до яких Порядок № 393 доповнено пунктом 2-1 такого змісту: «Для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови» та пункт 3 Порядку № 393 (в редакції постанови № 119) визначає види служби, які зараховуються на пільгових умовах лише для визначення розміру пенсії за вислугу років, а не для призначення такої пенсії. Отже, правове регулювання щодо права на призначення пенсії за вислугу років зазнало змін і, у зв`язку з такими змінами, як Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», так і Порядок № 393 (в редакції постанови № 119) виникнення права на таку пенсію пов`язують з наявністю певної вислуги років в календарному обчисленні, а не пільговому. 
Відповідач закцентував свою увагу на тому, що Постанову № 119 прийнято Кабінетом Міністрів України на реалізацію своїх повноважень та після прийняття такої постанови і стаття 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і Постанова № 393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування. Так, виходячи з положень статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пунктів 1 та 2-1 Постанови № 393 календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а пункт 3 Постанови № 393 визначає, що певні періоди підлягають пільговому обчисленню для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови. Тобто, постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393» усунуто розбіжності між Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Порядком №393 щодо врахування пільгової вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
З урахуванням наведеного, відповідач вважає правильним підхід, відповідно до якого умовою для призначення пенсії за вислугу років для осіб, які звільнились зі служби до набрання чинності Постанови № 119, але звернулись із заявою про оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» після набрання чинності зазначеної постанови, є наявність календарної вислуги років, без можливості обрахунку такої вислуги в пільговому обчисленні. Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Судовою палатою з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 10 грудня 2024 року у справі № 520/5695/23. Щодо висновків Верховного Суду, викладені у постановах від 14 квітня 2021 року у справі № 480/4241/18 відповідач зазначив, що вони ґрунтуються на іншому правовому регулюванні, а тому не можуть бути враховані при розгляді цієї справи, оскільки втратили свою актуальність для цього спору. Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 24.12.2024 у справі № 280/1070/24. Відповідач закцентував свою увагу на тому, що Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 10 грудня 2024 року у справі № 520/5695/23 зазначила, що умовою для призначення пенсії за вислугу років для осіб, які звільнились зі служби до набрання чинності Постанови № 119, але звернулись із заявою про оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» після набрання чинності зазначеної постанови, є наявність календарної вислуги років, без можливості обрахунку такої вислуги в пільговому обчисленні. З урахуванням наведеного, відповідач зазначив, що згідно законодавства, чинного на час виникнення спірних відносин у цій справі, необхідною умовою для призначення спірної пенсії є наявність необхідної календарної вислуги років. Відповідно до змісту позовної заяви, що не заперечується сторонами судового процесу, вислуга років позивача складає: у календарному обчисленні - 20 років 02 місяці 21 днів, у пільговому обчисленні - 24 роки 11 місяців 08 день. Оскільки календарна вислуга років позивача становить менше 22 років 6 місяців, а пільгова вислуга років враховується лише для визначення розміру пенсії, а не для призначення такої, то відповідач правомірно відмовив позивачу у задоволенні його вимог щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

У відзиві представник позивача просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

ОСОБА_1 , є громадянином України, має статус учасника бойових дій відповідно до посвідчення від 8 квітня 2015 року № НОМЕР_1 .
Перший відповідач, Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» (ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області»), є державною установою, код ЄДРПОУ 08734322, зареєстроване місцезнаходження: 87553, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Новоросійська, буд. 28.
Другий відповідач, Міністерство внутрішніх справ України (МВС України), код ЄДРПОУ 00032684, є органом державної влади, зареєстроване місцезнаходження: 01024, м. Київ, вул. Богомольця, буд. 10.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів, - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, код ЄДРПОУ 13486010, зареєстроване місцезнаходження: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3.
Як встановлено судом, позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України з 15 серпня 1995 року по 6 листопада 2015 року, що підтверджується поясненнями сторін, копією трудової книжки НОМЕР_2 від 15 квітня 2008 року та копіює послужного списку позивача.
Календарна вислуга років станом на час звільнення зі служби – 20 років 2 місяця 21 день, у пільговому обчисленні – 24 роки 11 місяців 8 днів.
28 липня 2021 року ОСОБА_1 через АТ «Укрпошта» звернувся із заявою до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Донецькій області, в якій просив підготувати та подати у встановленому чинним законодавством порядку до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області документи для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби, та деяких інших осіб» від 28 липня 2021 року, до якої додав заяву про призначення пенсії від 28 липня 2021 року (за формою, визначеною у Додатку 1 до п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»), копію паспорта та копію довідки про РНОКПП.
Листом від 6 серпня 2021 року № М-115/лк Ліквідаційною комісією Головного управління МВС України в Донецькій області перенаправило заяву позивача разом із доданими до неї документами до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Донецькій області».
Листом від 19 серпня 2021 року № 33/25-2604 Державна Установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» повідомило позивачу, що його заява про призначення пенсії за вислугу років розглянута відповідно до Закону України «Про звернення громадян». В листі зазначено, що відповідно до п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з інших соціальних питань, затвердженої наказом МВС України від 19 вересня 2018 року № 760, до Сектору, крім заяви про призначення пенсії подаються: витяг з наказу про звільнення зі служби (при наявності); розрахунок вислуги років (при наявності); копія послужного списку (при наявності); грошовий атестат, або довідка про розмір грошового забезпечення (при наявності); довідка про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з ОВС (при наявності); довідка УПФУ про отримання/неотримання пенсії; копія трудової книжки; копія військового квитка або довідка військового комісаріату про період проходження військової служби; копії паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; копія диплому(стаціонар) (при наявності); реквізити рахунку AT «Ощадбанк»; 2 фото 3x4; довідка ВПО (при наявності).
Також у листі вказано, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається, зокрема, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ незалежно від віку, які звільнені зі служби у період з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і які на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше. Законом не передбачено призначення пенсії та вислугу років при наявності вислуги років, обчисленої на пільгових умовах - пенсія за вислугу років призначається лише при наявності відповідної календарної вислуги років.
Зазначено, що підстави для направлення документів позивача до Департаменту персоналу МВС України відсутні.
Будучи не згодним із такою відповіддю позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року по справі №200/12485/21 вирішено: адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області», Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів – Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» щодо не оформлення та не направлення до уповноваженого структурного підрозділу Міністерства внутрішніх справ України матеріалів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
Зобов`язати Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справи України по Донецькій області» оформити та направити до уповноваженого структурного підрозділу Міністерства внутрішніх справ України матеріали для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12, ст. 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» - з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В задоволенні інших позовних вимог – відмовити.
Слід зауважити, що рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/12485/21 від 13.02.2023 учасниками справи оскаржено до суду апеляційної інстанції не було.
Відповідно до наявної в Комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду» за справою №200/12485/21 довідки від 17.04.2023, рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/12485/21 від 13.02.2023 набрало законної сили 16 березня 2023 року.
Варто зауважити, що у відповідності до приписів ч.1 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Приписами ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Позивач у своїй позовній заяві зазначив: «Після набрання рішенням законної сили ОСОБА_1 було направлено лист до відділу із соціально-гуманітарних питань Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області», разом з документами (в т.ч. фотокопіями трудової книжки, послужного списку, тощо) та проханням виконати Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 у справі № 200/12485/21, зокрема, оформити та направити до уповноваженого структурного підрозділу Міністерства внутрішніх справ України матеріали для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років. Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області» № 33/34-2022 від 16.07.2024 було повідомлено про скерування документів ОСОБА_1 на адресу Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській області. В подальшому за відомостями від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській області документи ОСОБА_1 було скеровано до Міністерства внутрішніх справ України. Проте, Міністерством внутрішніх справ України не вчиняються належні дії та не направляються документи до Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення пенсії за вислугу років.».
Судом встановлено, що представником позивача було зініційовано адвокатський запит до Міністерства внутрішніх справ України, на який відповідачем було надано відповідь від 04.06.2025 наступного змісту: - «Відділом координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України (далі – Відділ), за дорученням керівництва Міністерства, в межах компетенції, розглянуто Ваш адвокатський запит (вхідний № 1634АЗ від 02.06.2025) щодо виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.02.2023 у справі № 200/12485/21 за позовом ОСОБА_1 та повідомляємо таке. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13.02.2023 у справі № 200/12485/21 зобов`язано Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» оформити та направити до уповноваженого структурного підрозділу Міністерства внутрішніх справ України матеріали для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. а ч. 1 ст. 12, ст. 171 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі – Закон) та постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» – з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» листом від 16.07.2024 № 33/34-2022 надіслано документи ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) (далі – РСЦ ГСЦ) для оформлення та направлення пакету документів до уповноваженого структурного підрозділу МВС для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону. РСЦ ГСЦ листом від 31.07.2024 за № 31/28/37-4307-2024 надіслано до Відділу зазначені документи ОСОБА_1 (вх. від 06.08.2024 № 84201). За результатами розгляду надісланих документів ОСОБА_1 , щодо оформлення подання про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону, листом Відділу від 13.08.2024 № 23473/51-2024 повідомлено представника заявника та РСЦ ГСЦ про відсутність підстав для оформлення подання про призначення пенсії ОСОБА_1 та повернуто зазначені документи на адресу РСЦ ГСЦ із відповідними роз`ясненнями. Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, зокрема, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, визначає Закон. Згідно зі статтею 12 Закону пенсія за вислугу років призначається зазначеним особам за умов, зокрема: а)незалежно від віку, якщо ці особи звільнені зі служби в період з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше; б)у разі досягнення на день звільнення зі служби 45-річного віку та за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України. Тобто мають виконуватися одночасно всі три умови на дату звільнення особи зі служби. Однією з умов для призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим із служби після 01 жовтня 2011 року є наявність відповідної календарної вислуги років у певний період часу, що передбачено саме Законом. Відповідно до пункту 21 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (далі – Постанова № 393) для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови. Тобто, вислуга років, обчислена із зарахуванням окремих періодів у пільговому порядку (пункт 3 Постанови № 393), застосовується для визначення права на пенсію осіб, звільнених із служби до 01 жовтня 2011 року, а також обчислення розміру пенсії відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону. Зазначаємо, що згідно з документами ОСОБА_1 (розрахунок вислуги років та наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 2370 о/с) на день звільнення зі служби (06 листопада 2015 р.) календарна вислуга становить 20 років 02 місяці 22 дні, він не досяг 45-річного віку та не мав 25 років страхового стажу. Оскільки не виконуються вимоги, передбачені статтею 12 Закону, то права на пенсію за вислугу років відповідно до Закону ОСОБА_1 не має. При цьому зазначаємо, що резолютивною частиною рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.02.2023 у справі № 200/12485/21 жодних зобов`язань щодо вчинення або утримання від вчинення певних дій на МВС судом не покладено.».
Позивач, звертаючись до суду з даним адміністративним позовом, просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не оформлення подання про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 та не направлення документів до органів Пенсійного Фонду;
- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України підготувати та направити у встановленому чинним законодавством порядку до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подання та документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з врахуванням вислуги років у кількості 24 роки 11 місяців 08 днів за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12, статті 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та Постанови Кабінету Міністрів № 393 від 17.07.92 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей», із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії вислуги років ОСОБА_1 у пільговому обчисленні.
Суд розглянувши надані учасниками справи заяви по суті справи (позовну заяву, відзив), а також встановлене рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/12485/21, встановив наступне, що календарна вислуга років позивача станом на час звільнення зі служби становить – 20 років 2 місяця 21 день, у пільговому обчисленні – 24 роки 11 місяців 8 днів. В свою чергу, 28 липня 2021 року позивач через АТ «Укрпошта» звернувся із заявою до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Донецькій області, в якій просив підготувати та подати у встановленому чинним законодавством порядку до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області документи для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби, та деяких інших осіб» від 28 липня 2021 року, до якої додав заяву про призначення пенсії від 28 липня 2021 року (за формою, визначеною у Додатку 1 до п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»), копію паспорта та копію довідки про РНОКПП.
Вищезазначене не є спірним в даній справі та визнається учасниками справи, але спірним питанням даної справи є відмова відповідача в оформленні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подання та документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з врахуванням вислуги років у кількості 24 роки 11 місяців 08 днів за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12, статті 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та Постанови Кабінету Міністрів № 393 від 17.07.92 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей», із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії вислуги років ОСОБА_1 у пільговому обчисленні.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.
Стаття 3 Конституції України гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Суд вважає в даному випадку зазначити мотивувальну частину рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/12485/21 від 13.02.2023 року, оскільки дане рішення не було оскаржено учасниками справи, у тому числі Міністерством внутрішніх справ України, який був другим відповідачем по справі.
Отже: «…Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ та деяких інших осіб врегульовані Законом України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII).
Згідно п. «а» ч. 1 ст. 12 зазначеного Закону пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.
Частиною 2 ст. 17 Закону № 2262-XII визначено, що до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.
Згідно ст. 17-1 Закону № 2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначених приписів 17 липня 1992 року Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб (далі – Постанова № 393).
Відповідно до пп. “а” п. 3 Постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абз. 1 п. 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; згідно пп. “в” п. 3 Постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абз. 1 п. 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах, крім іншого, один місяць служби за півтора місяці: у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.
Як встановлено судом, позивач не має визначеної законом календарної вислуги років для призначення пенсії за вислугу років (22 роки 6 місяців), проте в нього наявний відповідний пільговий стаж відповідно до п. 3 Постанови № 393, а саме - період служби в органах МВС України, які увійшли до пільгового обчислення - 24 роки 11 місяців 8 днів.
Суд зауважує, що статтею 17 Закону № 2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а ст. 17-1 Закону № 2262-XII встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом.
У свою чергу вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, Законом № 2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів, а Постановою № 393 визначено порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років.
Отже, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, - є Закон № 2262-XII; пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393.
При цьому можливість пільгового обчислення вказаного періоду, передбачена Постановою № 393, пов`язується не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію, а з спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу роботи еквівалентно, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.
Подібний висновок, про застосування постанови № 393 при обчисленні пільгового стажу для призначення пенсії за вислугою років поліцейським, викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 3 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а та у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 750/9775/16-а, в яких Верховний Суд дійшов висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Також, у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 480/4241/18 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що є необґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Колегія суддів наголосила на необхідності врахування приписів підзаконних нормативно-правових актів при обчисленні вислуги років для призначення пенсії.
У наведеній постанові Судова палата зазначила: «...В цілях Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393».
Суд наголошує, що вислуга років позивача з урахуванням вислуги років на пільгових умовах, становить 24 роки 11 місяців 8 днів, яка передбачена п. "а" ст. 12 Закону № 2262-ХІІ.
Також суд зазначає, що процедуру організації в МВС України, центральних органах виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України (Національна поліція України, Державна служба України з надзвичайних ситуацій, Адміністрація Державної прикордонної служби України), та Національній гвардії України роботи, зокрема, з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено Інструкцією про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” та з інших соціальних питань, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 вересня 2018 року № 760 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2018 року за № 1152/32604).
Відповідно до абз. 4 п. 3 розд. І цієї Інструкції уповноважені структурні підрозділи - визначені МВС, ЦОВВ та Національною гвардією України структурні підрозділи, на які покладено функції з підготовки та подання до органів, які призначають пенсії, необхідних для призначення пенсій документів.
Згідно з п. 1 розд. ІІ вказаної Інструкції уповноважені структурні підрозділи, зокрема: організують роботу з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій особам, які мають право на пенсію відповідно до чинного законодавства; розглядають листи та звернення із питань оформлення документів для призначення та перерахунку пенсій, для отримання пільг, а також здійснюють прийом громадян, які звертаються з цих питань; приймають від підрозділів персоналу (кадрового забезпечення) та фінансового забезпечення (бухгалтерських підрозділів) документи, передбачені Порядком та цією Інструкцією для призначення (перерахунку) пенсій; готують та подають у встановленому чинним законодавством порядку до органів, які призначають пенсії, документи для призначення (перерахунку) пенсій; ведуть облік осіб, яким призначено пенсію відповідно до Закону.
Відповідно до п. 2 розд. ІІІ цієї Інструкції при проведенні перерахунку пенсій відповідно до списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, складених головними управліннями Пенсійного фонду України, уповноважений структурний підрозділ готує довідки про розмір грошового забезпечення.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 лютого 2019 року № 129 «Про визначення в Міністерстві внутрішніх справ України уповноваженого структурного підрозділу з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсій» (в редакції, яка діяла до 16 квітня 2021 року) було визначено в МВС України уповноваженим структурним підрозділом з підготовки та подання (перерахунку) пенсій Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України з покладенням таких функцій на управління координації пенсійних та соціально-гуманітарних питань цього Департаменту (п. 1 наказу).
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16 квітня 2021 року № 291 внесені зміни до п. 1 наказу від 25 лютого 2019 року № 129, виклавши його в редакції, згідно з якою визначено в Міністерстві внутрішніх справ України:
1) Департамент персоналу уповноваженим структурним підрозділом з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсій з покладенням таких функцій на управління координації пенсійних питань та соціальної роботи цього Департаменту;
2) територіальні медичні об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по областях, місту Києву уповноваженими установами за видачу довідок про розмір грошового забезпечення з покладенням таких функцій на відповідні сектори (відділ) із соціально-гуманітарних питань цих державних установ.
Відповідно до п. 5 розділу ІІ Положення про Державну установу «Територальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справи України по Донецькій області», затвердженого наказом МВС України від 7 листопада 2015 № 1430 (у редакції наказу МВС України від 10 березня 2020 року № 25) до основних функцій ТМО належить забезпечення соціального захисту колишніх осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців Національної гвардії України, внутрішніх військ МВС України та членів їхніх сімей.
Згідно із п. 31 розділу ІІ Положення до основних функцій ТМО, в тому числі прийом від колишніх осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців Національної гвардії України, внутрішніх військ МВС України та членів їхніх сімей заяв, документів для призначення (перерахунку) пенсії.
Отже, до повноважень та обов`язків першого відповідача належить, в тому числі, сприяння колишнім особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у оформленні та підготовці документів для призначення пенсії, прийняття заяв від зазначених осіб про призначення їм пенсії за вислугу років та направлення цих заяв разом із пакетом необхідних документів до уповноваженого структурного підрозділу МВС.
Суд вважає необґрунтованими доводи першого відповідача щодо правомірності не направлення до Департаменту персоналу МВС заяви позивача про призначення пенсії за вислугу років у зв`язку із не наданням останнім заяви про призначення пенсії у належній формі (у зв`язку із чим заява ОСОБА_1 була розглянута в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян»), так як наявними у справі доказами такі твердження спростовуються – до заяви про підготовку та подання у встановленому чинним законодавством порядку до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області документів для призначення пенсії за вислугу років від 28 липня 2021 року позивач додав заяву про призначення пенсії від 28 липня 2021 року за формою, визначеною у Додатку 1 до п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).
Стосовно посилань першого відповідача про не надання разом із заявою документів, передбачених п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, та Інструкцією про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з інших соціальних питань, затвердженої наказом МВС України від 19 вересня 2018 року № 760: (витягу з наказу про звільнення зі служби (при наявності); розрахунку вислуги років (при наявності); копії послужного списку (при наявності); грошового атестату, або довідки про розмір грошового забезпечення (при наявності); довідки про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з ОВС (при наявності); довідки УПФУ про отримання/неотримання пенсії; копії трудової книжки; копії військового квитка або довідки військового комісаріату про період проходження військової служби; копії паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; копії диплому (стаціонар) (при наявності); реквізитів рахунку AT «Ощадбанк»; 2 фото 3x4; довідки ВПО (при наявності)), - суд зазначає, що згідно п. 12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402, уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.
Згідно п. 1 Розділу III Інструкції № 760 у разі якщо до заяви про призначення пенсії не додано необхідних для цього документів, уповноважені структурні підрозділи витребовують їх від відповідного підрозділу персоналу (кадрового забезпечення) та підрозділу фінансового забезпечення (бухгалтерського підрозділу).
Отже, відсутність в особи, яка звертається до уповноваженого структурного підрозділу із заявою про призначення пенсії, певних документів на момент звернення з такою заявою не є перешкодою для прийняття заяви та передання її належному структурному підрозділу МВС для оформлення та направлення до органу Пенсійного фонду України подання про призначення пенсії такій особі з іншими документами. У випадку, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково у строки, визначені п. 6 Порядку № 3-1. При цьому уповноважений структурний підрозділ наділений повноваженнями витребовувати відсутні документи, зокрема, від відповідного підрозділу персоналу (кадрового забезпечення) та підрозділу фінансового забезпечення (бухгалтерського підрозділу).
Враховуючи делегування наказом МВС України від 25 вересня 2018 року № 787 «Про організаційно-штатні зміни у МВС» секторам із соціально-гуманітарних питань при територіальних медичних об`єднаннях МВС України по областях, місту Києву повноважень, в тому числі, з: прийому від осіб, які набули право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» заяв та документів для призначення (перерахунку) пенсії; перевірки правильності оформлення поданих документів для призначення пенсій; відповідності викладених у них відомостей про особу даним паспорта громадянина України та іншим документам; надання до уповноваженого структурного підрозділу МВС матеріалів щодо призначення (перерахунку) пенсій пенсіонерам органів внутрішніх справ, особам, що мають право отримувати пенсію по втраті годувальника, документів, які є підставою для отримання пільг, посвідчень, оформлення довідок про грошове забезпечення тощо, - перший відповідач мав виконати ці повноваження належним чином, але не зробив цього.
Також суд зауважує, що за повідомленням Головного управління МВС України в Донецькій області, які підтверджуються копією відповідного акту передачі-приймання, 28 березня 2019 року Головне управління МВС України в Донецькій області передало до ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» усі документи з питань пенсійного та соціального забезпечення осіб, звільнених з органів внутрішніх справ.
На підставі викладеного вище суд приходить до висновку про наявність протиправної бездіяльності першого відповідача з приводу не вчинення дій, спрямованих на підготування для подальшого направлення заяви позивача про призначення пенсії за вислугу років разом із всіма необхідними документами до пенсійного органу, що призвело до порушення права позивача на призначення належної йому пенсії за вислугу років.
Як наслідок, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України суд вважає за необхідне визнати таку бездіяльність протиправною.
При цьому позовні вимоги позивача про визнання протиправним рішення ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області», оформлене листом від 19 серпня 2021 року № 33/25-2604, - задоволенню не підлягає, так як відповідь установи за заяву позивача від 28 липня 2021 року не є рішенням (індивідуальним актом) суб`єкта владних повноважень, виданим (прийнятим) на виконання владних управлінських функцій, яке суд може визнати протиправним та скасувати - за своєю суттю цей лист має лише інформаційний характер.
Як слідує з приписів п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі визнання судом бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, суд може зобов`язати цього суб`єкта владних повноважень вчинити дії, спрямовані на захист порушеного права позивача.
Керуючись п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України за для належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати першого відповідача оформити та направити до уповноваженого структурного підрозділу Міністерства внутрішніх справ України матеріали для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», - з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.
Відповідно, позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.».
Суд вважає одразу зазначити відповідачу щодо його твердження у відповіді, наданої від 04.06.2025 на адвокатський запит представника позивача: - «При цьому зазначаємо, що резолютивною частиною рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.02.2023 у справі № 200/12485/21 жодних зобов`язань щодо вчинення або утримання від вчинення певних дій на МВС судом не покладено.», в даному випадку суд й не міг покласти відповідні зобов`язання, оскільки зазначив у рішенні по справі №200/12485/21: - «Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України оформити та направити у встановленому чинним законодавством порядку до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на пільгових умовах, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій […].
Не оформлення та не направлення другим відповідачем до органу Пенсійного фонду України пакету документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років за умови здійснення ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» належного оформлення та направлення до уповноваженого структурного підрозділу Міністерства внутрішніх справ України матеріалів для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до п. “а” ч. 1 ст. 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб” – не спірним в межах цієї справи.
Отже, зазначені вимоги є передчасними, а тому не підлягають задоволенню.».
Судом під час розгляду справи №200/5225/25 було встановлено, що Державною установою «Територіальним медичним об`єднанням Міністерства внутрішніх справи України по Донецькій області» у межах покладених на нього рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/12485/21 зобов`язань, а саме - оформити та направити до уповноваженого структурного підрозділу Міністерства внутрішніх справ України матеріали для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12, ст. 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» - з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, було виконано, що не заперечується учасниками справи.
В свою чергу, Міністерство внутрішніх справ України, отримавши матеріали щодо оформлення подання про призначення позивачу пенсії, було відмовлено, оскільки: - «Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, зокрема, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, визначає Закон. Згідно зі статтею 12 Закону пенсія за вислугу років призначається зазначеним особам за умов, зокрема: а)незалежно від віку, якщо ці особи звільнені зі служби в період з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше; […]. Однією з умов для призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим із служби після 01 жовтня 2011 року є наявність відповідної календарної вислуги років у певний період часу, що передбачено саме Законом. Відповідно до пункту 21 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (далі – Постанова № 393) для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови. Тобто, вислуга років, обчислена із зарахуванням окремих періодів у пільговому порядку (пункт 3 Постанови № 393), застосовується для визначення права на пенсію осіб, звільнених із служби до 01 жовтня 2011 року, а також обчислення розміру пенсії відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону. Зазначаємо, що згідно з документами ОСОБА_1 (розрахунок вислуги років та наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 2370 о/с) на день звільнення зі служби (06 листопада 2015 р.) календарна вислуга становить 20 років 02 місяці 22 дні, він не досяг 45-річного віку та не мав 25 років страхового стажу. Оскільки не виконуються вимоги, передбачені статтею 12 Закону, то права на пенсію за вислугу років відповідно до Закону ОСОБА_1 не має. […].» (відповідь відповідача від 04.06.2025).
Суд не може з цим погодитись, оскільки відповідно до правового висновку зазначеного у рішенні Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/12485/21 від 13.02.2023: - «Отже, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, - є Закон № 2262-XII; пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393.
При цьому можливість пільгового обчислення вказаного періоду, передбачена Постановою № 393, пов`язується не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію, а з спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу роботи еквівалентно, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.
Подібний висновок, про застосування постанови № 393 при обчисленні пільгового стажу для призначення пенсії за вислугою років поліцейським, викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 3 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а та у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 750/9775/16-а, в яких Верховний Суд дійшов висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Також у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 480/4241/18 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що є необґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Колегія суддів наголосила на необхідності врахування приписів підзаконних нормативно-правових актів при обчисленні вислуги років для призначення пенсії.
У наведеній постанові Судова палата зазначила: "...В цілях Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393".
Суд наголошує, що вислуга років позивача з урахуванням вислуги років на пільгових умовах, становить 24 роки 11 місяців 8 днів, яка передбачена п. "а" ст. 12 Закону № 2262-ХІІ.».
Отже, суд дійшов до висновку, що позивач маючи вислугу років на пільгових умовах - 24 роки 11 місяців 8 днів та яка передбачена п. "а" ст. 12 Закону № 2262-ХІІ має право на призначення йому пенсії.
Суд вважає необхідним зазначити наступний правовий висновок, викладений в ухвалі Верховного Суду по справі №200/1129/23 від 02.04.2024: - «23. У постанові від 19.05.2020 (справа №910/719/19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
24. Встановлюючи обов`язковим при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, частина п`ята статті 242 КАС України презюмує застосування норм права у подібних правовідносинах.
25. Ухвалою Верховного Суду від 13.12.2023 відкрито касаційне провадження на підставі п. 1 ч. 4 ст. 328 КАС України та пп. «а» п.2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
26. Як вбачається, підставою для відкриття касаційного провадження стало неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права у зв`язку з неврахуванням висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 31.08.2023 у справі №200/4951/22.
27. Досліджуючи доводи касаційної скарги та підстави касаційного оскарження судом встановлено наступне.
28. У справі №200/4951/22 позивача звільнено зі служби на підставі пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» за власним бажанням - 27.06.2022, тобто у цій справі на момент звільнення позивачів зі служби діяла нова редакція п. 3 Порядку № 393, а саме в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 119 від 16.02.2022, якою було змінено правове регулювання щодо врахування пільгової вислуги років при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
29. Проте у справі, що розглядається, позивача було звільнено зі служби - 15.08.2018, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393».
30. Таким чином, правовідносини у справі №200/4951/22, яка визначена відповідачем як підстава касаційного оскарження, та у справі, яка є предметом касаційного перегляду, не є подібними.
31. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 339 КАС України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
32. Крім то, посилання скаржника на пп. «а» п.2 ч. 5 ст. 328 КАС України також є безпідставним, оскільки стосовно спірних відносин вже сформована усталена практика, на яку суд апеляційної інстанції покликається у своїй постанові, а саме постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а та постанова Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18.».
Відповідно до приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, доводи відповідача, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є сама календарна вислуга років, є необґрунтованими.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, вислуга років позивача станом на час звільнення зі служби – в листопаді 2015 року становила, з урахуванням пільгового стажу, 24 роки 11 місяців 08 днів, тобто її розмір відповідає умовам, визначеним пунктом «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Щодо зазначеного відповідачем у його відзиві посилань на постанови Верховного Суду від 10.12.2024 №520/5695/23 та постанови Верховного Суду від 14.11.2023 №600/3836/22, суд зауважує, що висновки зазначені в цих постановах не є релевантними до спірних правовідносин які виникли між позивачем та відповідачем, враховуючи вищезазначені постанови були викладено наступний правовий висновок справа №520/5695/23: - «57. Так, виходячи з положень статті 12 Закону №2262-XII та пунктів 1 та 2-1 Постанови № 393 календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а пункт 3 Постанови №393 визначає, що певні періоди підлягають пільговому обчисленню для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.
58. Тобто, постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393» усунуто розбіжності між Законом № 2262-XII та Порядком № 393 щодо врахування пільгової вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII.
59. З огляду на наведене, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у цій справі вважає правильним підхід, застосований у постанові Верховного Суду від 14.11.2023 у справі №600/3836/22-а, відповідно до якого умовою для призначення пенсії за вислугу років для осіб, які звільнились зі служби до набрання чинності постанови №119, але звернулись із заявою про оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону №2262-ХІІ після набрання чинності зазначеної постанови, є наявність календарної вислуги років, без можливості обрахунку такої вислуги в пільговому обчисленні.
60. При цьому, Судова палата вважає, що визначальним в цій справі є момент, коли позивач почав реалізовувати своє право на призначення пенсії. Ураховуючи те, що він звернувся з заявою про оформлення документів для призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону №2262-ХІІ у 2023 році, після набрання чинності постановою №119, то суб`єкт владних повноважень не має законних можливостей для прийняття рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке є нечинним, відтак його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними.».
В даному випадку слід зазначити, що позивач первинно звернувся з заявою про оформлення документів - 28 липня 2021 року, що не є спірним у даній справі, в свою чергу постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393» були внесені зміни до Порядку №393, на яку й посилається відповідач у своєму відзиві.
В свою чергу, звернення РСЦ ГСЦ листом від 31.07.2024 за № 31/28/37-4307-2024 до відповідача не слід вважати в даному випадку первинною заявою позивача про оформлення документів для призначення йому пенсії за вислугу років на підставі Закону №2262-ХІІ, оскільки вищезазначеним уповноваженим органом це було здійснено на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/12485/21 з урахуванням його резолютивної частини.
Отже, в даному випадку суд констатує, що відповідач відмовляючи у підготовці документів для призначення позивачу пенсії у зв`язку із недостатньою календарною вислугою років, діяв з порушенням вимог статті 19 Конституції України та статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Варто зазначити, що у відповідності до приписів ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи вищезазначене, з урахуванням правового висновку, наведеного у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а та постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18, та оскільки суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача, в той час як спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, суд вважає за доцільне визнати протиправними дій відповідача щодо відмови в оформленні документів, необхідних для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», враховуючи вислугу років - 24 роки 11 місяців 08 днів за час проходження служби в органах внутрішніх справ, та як похідна вимога, зобов`язати відповідача повторно розглянути документи позивача, необхідні для призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», враховуючи вислугу років - 24 роки 11 місяців 08 днів за час проходження служби в органах внутрішніх справ, враховуючи правову оцінку, надану судом в даному рішенні.
Згідно з частиною п`ятою статті 55 Конституції України, кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.
Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.
З урахуванням наведеного, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року у справі № 200/6365/25 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 25 березня 2026 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук