Єдиний унікальний номер 341/840/25 
Номер провадження 3/341/10/26 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року місто Галич 
Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Островська Н. І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 3 (м. Галич) про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
в с т а н о в и в:
09.05.2025 о 23-26 годин по вул. Коновальця в м. Галич Івано-Франківської області ОСОБА_1  керував автомобілем марки ВАЗ 2109, н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями порушив вимоги п. 2. 5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
ОСОБА_1 подав заперечення на протокол, де зазначив, що 09.05.2025 у вечірній час знаходився у своєї дівчини ОСОБА_2 , з якою проживає по АДРЕСА_2 . Коли повечеряли, то ОСОБА_3 , яка хоче здавати на водійські права, попросила дозволити їй сісти за кермо його автомобіля марки ВАЗ 2109, та проїхатись безлюдними віддаленими вулицями міста Галича, щоб не ставити під загрозу життя та здоров`я пішоходів, та транспортні засоби. 
В судовому засіданні  ОСОБА_1 зазначив, що винуватий, що дав дівчині свою машину керувати. сам був на пасажирському сидінні. Тверезі. Іздили по ОСОБА_4 . Вона хотіла покататися. Дівчина не включила поворот, за що нас зупинила поліція вже біля будинку. Коли зупинили автомобіль, помінялися місцями, дівчина пересіла назад, я наперед. не виходив з машини. Поліцейські попросили документи, я не надав. Почався словесний конфлікт. Коли полійцеські на патрульній машині доставили у відділення, конфлікт продовжився. Поліцейські казали, що я п`яний. Пропонували дути в трубку "Драгер", відмовився. Штрафо за неувімкнений поворот оплатив. Вважає складений відносно нього протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП неправомірним. 
В цей же день, 10.05.2025, приблизно о 01-44 години, з приводу зазначених вище неправомірних дій працівників патрульної поліції він звернувся у відділення поліції № 3 м. Галич, на що отримав відповідь, з якої вбачалось, що поліцейські діяли в межах наданих їм законом повноважень, порушень в їх діях не виявлено.
Відеозапис, долучений до складеного протоколу про адміністративне правопорушення, не можна брати до уваги як доказ його вини, оскільки в протоколі цей доказ не зазначений і не описаний, то відповідно його не можна брати до уваги, оскільки докази мають здобуватися в порядку, передбаченому законом. 
У судовому засіданні адвокат Головашкін В.А. пояснив, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, вказаного правопорушення не скоював. Матеріалами справи не доведено, що  ОСОБА_1 у час, зазначений в протоколі керував транспортним засобом, саме, виконував функції водія і будь - який рух автомобіля. Дійсно, 09.05.2025 у вечірній час ОСОБА_1 знаходився у своєї дівчини ОСОБА_2 , з якою спільно проживає. ОСОБА_2 попросила ОСОБА_1 дозволити їй сісти за кермо автомобіля, та проїхатись віддаленими вулицями міста Галича, щоб не ставити під загрозу життя та здоров`я пішоходів та транспортні засоби, на що ОСОБА_1 погодився. Близько 23-25 годин вони завершили навчання з водіння автомобілем ОСОБА_2 , та повертались додому до будинку де проживає його дівчина. Припаркувавши автомобіль на зупинці, ОСОБА_2 побачила, що на відстані близько 30-40 м від їх автомобіля на невеликій швидкості їде поліцейський автомобіль. Вона дуже перелякалась та запропонувала ОСОБА_1 сісти за кермо автомобіля, що він швидко і зробив. У цей час до них під`їхав автомобіль поліцейських. Коли один із поліцейських підійшов до автомобіля ОСОБА_1 то він уже сидів в автомобілі на місці водія, а ОСОБА_2 знаходилась позаду нього на пасажирському сидінні. Поліцейський повідомив, що при зміні напрямку руху його автомобіль не увімкнув відповідний покажчик повороту, чим порушив відповідні приписи ПДР України. Надалі ОСОБА_1 повідомили, що щодо нього будуть складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, тобто, що він знаходився в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 неодноразово їм наголошував, що алкогольні напої не вживав, автомобілем не керував, однак поліцейські на вказані факти не реагували. Необґрунтованість протоколу за ст. 130 КУпАП, зафіксоване на місці таким алкотестером, можна довести нормами чинного законодавства, оскільки перевищення норми стосується саме вмісту алкоголю в крові, а не в парах етанолу. При цьому, аналіз крові на вміст алкоголю він не здавав. Просив провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , співмешканка ОСОБА_1 , пояснила, що проживає спільно з ОСОБА_1 . Попросила його, щоб надав можливість сісти за кермо його автомобіля, оскільки бажала навчитись їхати, так як хотіла здавати на водійські права, на що ОСОБА_1 погодився. Сівши за кермо автомобіля 09.05.2025, рухались по вулиці Галицька в м. Галичі. Повертаючи автомобілем на вулицю, яка веде до її будинку, побачила позаду поліцейський автомобіль. Вона дуже перелякалась, та попросила ОСОБА_1 швидко перейти на місце водія, а сама пересіла сзади на пасажирське місце. До автомобіля підійшов поліцейський та попросив надати документи, на що ОСОБА_1 повідомив, що за рулем автомобіля був не він. 
Поліцейський ОСОБА_5 в судовому засіданні ствердив, що 09.05.2025 під час несення служби о 23-25 годин в м. Галич з вул. Караїмська, повертаючи на вул. Коновальця виявлено автомобіль ВАЗ 2109, н. з. НОМЕР_2 , водій якого при зміні напрямку руху ліворуч не включив відповідний покажчик повороту. Було подано сигнал про зупинку спеціального за допомогою увімкнених проблискових маячків синього і червоного кольору та подачею звукового сигналу. Транспортний засіб не зупинився, продовжуючи рух у двір по вул. Коновальця, при цьому не уключаючи відповідні покажчики повороту, і зупинився вже припаркувавшись на зупинці місці для зупинки транспортних засобів. Підійшовши до водія, представившись, при спілкуванні було роз`яснено причину зупинку, де під час спілкування виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 . На вимогу полдіцейського пред`явити посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб, пояснив що він не є водієм, а водій дівчина, яка залишила місце події. Дані дівчини надати відмовився, поводився зухвало, голосно кричав. Запропонував пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою Алкотестера та в медичному закладі, на що була відмова. Після чого на водія було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Надалі на неодноразові виклики ОСОБА_1 в судові засідання для надання додаткових пояснень він не з`являвся, належним чином був повідомленим про розгляд справи. У подальшому розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням адвоката Головашкіна В. А.. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про розгляд справи на підставі наявних доказів, та вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, дійшов наступного.
Суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є спеціальний водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом в стані сп`яніння або відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.1.10 ПДР, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення відповідної категорії.
Визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Таким чином, керування транспортним засобом -це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 7 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Враховуючи, що ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, то при розгляді цієї категорії справ необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що зокрема було звернуто увагу і в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті".
За положеннями ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
У пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Пункт 3 Порядку визначає, що огляд проводиться на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом.
Аналогічні положення містить п. 2 розділу І та п. 1 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції N 1452/735 від 09.11.2015.
Приписами п. 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП, що тягне за собою відповідальність, про що складається протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначаються ознаки сп`яніння.
Таким чином, законодавством встановлено, що водій зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції, в той час як відмова, навіть якщо особа, не перебуває в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Вимоги вказаних пунктів ПДР  ОСОБА_1  дотримано не було.
Наказом МВС № 1395 від 07 листопада 2015 року передбачено, що направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється у відповідності до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами). Відповідно до п. 3 цієї Постанови огляд проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів або лікарем закладу охорони здоров`я. Пунктами 6,8 цієї Постанови встановлено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
З аналізу наведених доказів та норм законодавства слід зробити висновок, що водій транспортного засобу має право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, про що складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, така відмова особи, зафіксована відеозасобами, не передбачає присутність свідків (ч. 2 ст. 266 КУпАП, п. 6 Розділу 1 Інструкції № 1452/735). 
У відповідності до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Відповідно до п. 12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу про адміністративне правопорушення, а також викласти мотиви своєї відмови підписати його.
Суд вважає, що доводи ОСОБА_1 щодо порушення працівниками поліції процедури складання протоколу є необгрунтованими. Як видно зі змісту направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану сп`яніння підставою для такого направлення було наявність у водія запаху алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Зазначені ознаки відповідно до п. 3 розділу І Інструкції, затвердженої Наказом МВС України №1452/735 від 09.11.2015 є ознаками алкогольного сп`яніння, які зобов`язували працівників поліції відповідно до п.2 Порядку, затвердженого Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 та п.1 розділу X Інструкції, затв. Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 провести огляд водія на стан алкогольного сп`яніння.
На пропозицію поліцейського пройти огляд на місці зупинки, а також у закладі охорони здоров`я водій ОСОБА_1 категорично відмовився. Вказана відмова водія відповідно до п.6 розділу X Інструкції, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 є підставою для складання адміністративного протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Факт скоєння  ОСОБА_1  правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених в протоколі підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:
-у протоколі про адміністративне правопорушення від 10.05.2025 серії ЕПР1 № 325574, відповідно до якого ОСОБА_1 09.05.2025 о 23-26 годин по вул. Коновальця, в м. Галич, Івано-Франківської області ОСОБА_1  керував автомобілем марки ВАЗ 2109, н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. У протоколі ОСОБА_1  відмовився від підпису, пояснень не надав;
-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зазначено, що такий не проводився у зв`язку з відмовою особи;
-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у якому підтверджено, що результати огляду відсутні;
- згідно з рапортом працівника поліції 10.05.2025 о 23-25 годин, повертаючи на вулицю Коновальця в місті Галич було виявлено автомобіль марки ВАЗ 2109 н. з. НОМЕР_1 , водій якого при зміні напрямку руху повороту ліворуч не включив відповідний покажчик повороту. Зупинка автомобіля здійснювалась за допомогою сигналу про зупинку спеціального звукового сигналу відповідно до п. 8.9 ПДР України. Однак, даний автомобіль не зупинився, при цьому продовжував рух у двір по вул. Коновальця, не включаючи відповідні покажчики повороту, а зупинився уже коли припаркувався на зупинці на місці для транспортних засобів. При спілкуванні з водієм було роз`яснено причину зупинки та під час спілкування були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку за допомогою приладу Драгер 6810 на місці зупинки автомобіля та у медичному закладі, на що він відмовився. Надалі, для встановлення особи і оформлення матеріалів справи  ОСОБА_1  запропоновано проїхати у відділення поліції, на що останній погодився;
-у копії постанови серії ЕНА № 4693647 де зазначено, що на ОСОБА_1  накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,0 грн, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Водночас, суд приймає до уваги, що вищевказаний рапорт є документом внутрішнього користування, оскільки його зміст полягає в тому, що працівник поліції інформує начальника відділення поліції про правомірність дій працівників поліції щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення та не є доказом відповідно до ст. 251 КУпАП.
-даними відеозапису працівників поліції, з яких вбачається, що автомобіль марки ВАЗ 2109 н. з. НОМЕР_1 при викладених у протоколі обставинах був зупинений працівниками поліції, водій якого при зміні напрямку руху повороту ліворуч не включив відповідний покажчик повороту. Зупинка автомобіля здійснювалась за допомогою сигналу про зупинку спеціального звукового сигналу, на що водій авто не реагував. Автомобіль зупинився вже на парковці біля будинку, куди одразу під`іхали працівники поліції. За кермом був ОСОБА_1 . Поводив себе зухвало і агресивно, відмовившись надати посвідчення водія. на пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у лікарні відмовмвся.
Протягом відеозапису за обставинами, викладеними у протоколі, ОСОБА_1 весь час поводив себе неадекватно, кричав, оспорював всі висловлювання працівників поліції та осіб, які перебували на місці події. 
Отже, наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом при викладених у протоколі обставинах. 
Окрім того, відеозаписом не можна передати таку ознаку, як запах алкоголю з порожнини рота, а ознаки алкогольного сп`яніння, зафіксовані у протоколі та поведінка, що не відповідає обстановці події, на відео зафіксовані. 
Суд критично ставиться до тверджень захисника Головашкіна В. А. про те, що за кермом автомобіля коли він рухався не перебував ОСОБА_1 , а знаходилась його дівчина ОСОБА_2 , як такі, що спростовані даними відеозаписів події та доказами, наведеними вище. 
Окрім того, свідок ОСОБА_2 є співмешканкою ОСОБА_1 , яка є зацікавленою в тому, щоб останній уникнув відповідальності.
При цьому, захисник не зазначає які саме події чи факти об`єктивно мали місце і доводять відсутність складу і/чи /події адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Отже, суд дійшов висновку, що доводи захисника та ОСОБА_1 спрямовані виключно на забезпечення уникнення останнім адміністративної відповідальності, а не на встановлення об`єктивних обставин, які б доводили відсутність складу адміністративного правопорушення з боку ОСОБА_1 .  
Судом встановлено, що пропозиція  ОСОБА_1  пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння проведена працівниками поліції у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, із застосуванням технічних засобів відеозапису, що в свою чергу не вимагає обов`язкової присутності свідків. Окрім того,  ОСОБА_1  пропонували пройти огляд на стан сп`яніння як на місці, так і у медичному закладі, що також узгоджується з положеннями статті 266 КУпАП.
Зазначені докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Будь - яких клопотань, долучення доказів на спростування складеного матеріалу, ОСОБА_1 та його захисником не надано.  
Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.
Відтак, своїми діями ОСОБА_1  вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст. 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначено, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.
При цьому суд вважає, що процедурні порушення під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення та окремі процедурні порушення, які не вплинули на документування загалом та на встановлення дійсності обставин справи не можуть бути підставою для уникнення особою, яка керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, передбаченої законодавством відповідальності. Зокрема, якщо допущені працівниками поліції порушення в оформленні матеріалів справи не є такими, які викликають обґрунтований сумнів у керуванні особою ТЗ чи перебуванні її у стані алкогольного сп`яніння під час такого керування.
Ураховуючи викладене, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, обставини за ст. ст. 33-35 КУпАП, ненастання тяжких наслідків від діяння, а також характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, що дане правопорушення є грубим порушенням Правил дорожнього руху та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, суд вважає за необхідне накласти на  ОСОБА_1  адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, ураховуючи також, що санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється Законом України «Про судовий збір».
Керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 268, 283, 284 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд
п о с т а н о в и в :
Визнати  ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Накласти на  ОСОБА_1  адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 /сімнадцять тисяч/ гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Стягнути з  ОСОБА_1  судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок в дохід держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Київ/22030106, код отримувача (за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106. 
Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.  

  Суддя	Наталя ОСТРОВСЬКА