Справа № 587/166/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Бузової Т.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовною заявою, сформованою в системі «Електронний суд» і просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № 03.05.2025-100002087 від 03.05.2025 року у розмірі 15 000 грн. та витрати по сплаті судового збору.
Свої вимоги мотивує тим, що 03.05.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 03.05.2025-100002087 строком на 140 днів. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 8 000 грн; дата повернення кредиту 19.09.2025 р.,. Процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія пов`язана з наданням кредиту – 15 % та дорівнює 2250 грн., неустойка 150 грн, що нараховується за кожен день невиконання неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконання/неналежного виконання зобов`язання. На виконання умов договору ОСОБА_1 перераховано кредитні кошти у розмірі 15 000 грн., але остання свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 39 268, 70 грн, яку представник позивач просив стягнути з відповідача , а також понесені судові витрати..
Представник позивача в письмовій заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд слухати справу у його відсутність.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, належним чином була повідомлений про час розгляду справи в суді.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.. 
У суді встановлено, що 03.05.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 03.05.2025-100002087 строком на 140 днів. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 8 000 грн; дата повернення кредиту 19.09.2025 р.,. Процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія пов`язана з наданням кредиту – 15 % та дорівнює 2250 грн., неустойка 150 грн, що нараховується за кожен день невиконання неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконання/неналежного виконання зобов`язання, реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів за договором – 4149-49ХХ-ХХХХ-0711.
Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання за кредитним договором № 03.05.2025-100002087 від 03.05.2025, зокрема, щодо відсоткової ставки за користування кредитом та комісії.
На виконання умов кредитного договору позивачем на картковий рахунок відповідача перераховано грошові кошти у сумі 15 000 грн.
Кредитний договір № 03.05.2025-100002087 від 03.05.2025,відповідачем підписано електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) .
На підтвердження позовних вимог позивачем надано довідку розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором № 03.05.2025-100002087 від 03.05.2025, згідно якої заборгованість ОСОБА_1 складає 39 268,70 грн., а саме : тіло кредиту – 14 988,04 грн., процентів – 16 786, 64 грн. , неустойки – 7 494,02 грн.
Згідно частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Згідно частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до частини 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно частини 12 та 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог статей 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима.
Згідно частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Враховуючи зазначені норми права та надані суду докази суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені кредитним договором № № 03.05.2025-100002087 від 03.05.2025, згідно якої заборгованість ОСОБА_1 складає основний борг – 15 000грн; проценти – 16 786, 64 грн; 
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача неустойки, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України з 24.02.2022 строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина 1 статті 549 ЦК України).
Суд не бере до уваги посилання представника позивача про правомірність нарахування неустойки за його безпідставністю.
Оскільки пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» встановлено, що у разі прострочення споживачем у період з 01.03.2020 до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.
З системного аналізу як приписів п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування», про які вказував позивач, так і п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вбачається, що відповідні положення ЗУ «Про споживче кредитування» не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, а саме прийняття ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг".
Нарахування неустойки за прострочення за кредитним договором № № 03.05.2025-100002087 від 03.05.2025 ТОВ «Споживчий центр» у розмірі 7 494,02 грн. здійснено після 24.02.2022, тобто у період дії в Україні воєнного стану.
Відтак позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача неустойки у розмірі 7 494, 02 грн. задоволенню не підлягають.
З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № № 03.05.2025-100002087 від 03.05.2025 у розмірі 31 774, 68 грн .
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України).
При зверненні до суду за позовом позивачем сплачено судовий збір з урахуванням коефіцієнту 0,8 передбаченого частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» у розмірі 2422,40 грн.
Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1960,10 грн. (31 774, 68 грн. х 2422,40 грн. : 39 268,70 грн.).
Керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 263, 264 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальності «Споживчий центр» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»(код ЄДРПОУ 37356833) заборгованість за договором № № 03.05.2025-100002087 від 03.05..2025 у розмірі 31 774, 68 гривень та 1960,10 гривень судового збору.
У задоволенні інших позовних вимог– відмовити за їх безпідставністю.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко