Справа №760/6986/25
2/760/6148/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 року Солом`янський районний суд м. Києва
у складі головуючого судді -Букіної О.М.,
при секретарі - Рєзанцева Б.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з даним позовом. 
Позовні вимоги мотивує тим, що вона та відповідач, ОСОБА_2 , перебували у шлюбі з 11.06.2008 по 02.11.2023. Від шлюбу мають спільну дитину, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю.
За час перебування у шлюбі сторони набули у спільну сумісну власність таке рухоме майно: траснспортний засіб Land Rover Discuvery Sport, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , тип ТЗ - загальний легковий універсал-в, колір білий, ринкова вартість автомобіля станом на 19.02.2025 складає 953 324,40 грн.
У позові позивач зазначає, що вищевказаний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя відповідно до ст. 60 СК України, та підлягає розподілу на підставі ст. ст. 69, 70 СК України.
У зв`язку з викладеним, позивач просить суд:
- визнати спільною сумісною власністю подружжя транспортний засіб Land Rover Discuvery Sport, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , тип ТЗ - загальний легковий універсал-в, колір білий;
- припинити право спільної сумісної власності подружжя на транспортний засіб Land Rover Discuvery Sport, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , тип ТЗ - загальний легковий універсал-в, колір білий, і виділити його у власність відповідачу;
- стягнути з відаовідача на користь позивача 476 662,20 грн грошової компенсації у розмірі ринкової вартості транспортного засобу Land Rover Discuvery Sport, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , тип ТЗ - загальний легковий універсал-в, колір білий;
- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
18.03.2025 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу передано до провадження судді Букіної О.М.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
30.06.2025 на адресу суду від відповідача, ОСОБА_2 , надійшов відзив на позовну заяву, в якому йдеться про таке.
Відповідач зазначив, що 07.06.2025 отримав ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва разом із позовною заявою та додатками за місцем свого проживання. В даній ухвалі було визначено 15-денний строк на подання відзиву на позов із дня вручення даної ухвали. Відповідач з поважних причин не подав відзив на позовну заяву у встановлений судом строк з таких поважних причин. 
Для отримання правової допомоги у складанні відзиву на позов відповідач звернувся до Центру безоплатної вторинної правової допомоги, внаслідок чого на підставі доручення від 17.06.2025 останньому був призначений адвокат Андруцька Г.О. Проте, 19.06.2025 стан здоров`я відповідача різко погіршився, через що він не міг зустрітися з адвокатом та надати йому необхідні документи, які стосуються вищезазначеного позову.
Після покращення самопочуття відповідач надав адвокату всі необхідні документи, необхідні для складання відзиву на позов. У зв`язку з викладеним просить суд визнати підстави пропущення строку для надання відзиву поважними та прийняти відзив.
Щодо невизнання позовних вимог позивача відповідач зазначає наступне.
Під час шлюбу позивач та відповідач придбали у спільну сумісну власність спірний автомобіль, Land Rover Discuvery Sport, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , тип ТЗ - загальний легковий універсал-в, колір білий. Відповідач звертає увагу суду на те, що спірний автомобіль був проданий за час перебування позивача та відповідача у шлюбі, а грошові кошти за його продаж були поділені між подружжям в рівних частинах. 
Після розірвання шлюбу позивач та відповідач уклали нотаріально посвідчений договір про поділ майна від 29.12.2023, відповідно до якого сторони поділили майно, придбане за час шлюбу, а саме6 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , та однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Таким чином, сторони між собою чітко визначили перелік спільного сумісного майна подружжя, яке було набуто ними за час перебування у шлюбі, та яке не було поділене. Спірний автомобіль був проданий, гроші від продажу якого були розподілені між сторонами, предмети ж домашньої обстановки були залишені позивачу.
Зважаючи на викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки спірний автомобіль був проданий сторонами за час перебування ними у шлюбі, а грошові кошти від його продажі були поділені між подружжям.
Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось, та особи, які беруть участь у справі, не викликались.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.
Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, приходить до наступного.
Щодо визнання причини неподання відзиву на позов у встановлений строк поважною та поновлення процесуального строку суд встановив таке.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.04.2025 було надано відповідачу, ОСОБА_2 , строк на подання відзиву на позов, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 15 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення встановлено, що ОСОБА_2 отримав листа 07.06.2025. 
Таким чином, останній мав змогу надіслати до суду відзив на позовну заяву до 22.06.2025 включно. 
З наданих відповідачем копій електронного направлення на госпіталізацію та паперового направлення вбачається, що ОСОБА_2 був госпіталізований до медичного закладу з 19.05.2025.
Відповідно до ч. ч. 7, 8 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, проаналізувавши доводи відповідача та письмові докази на їх підтвердження, дійшов висновку про поважність підстав пропуску останнім встановленого 15-денного строку для подання відзиву на позов, і тому вважає за можливе поновити відповідачу пропущений строк для подання відзиву на позов, та долучити до матеріалів справи відзив на позов ОСОБА_2 з додатками.
Проаналізувавши та оцінивши доводи позивача та відповідача, викладені в позовній заяві та відзиву на позов відповідно, а також письмові докази сторін, суд дійшов такого висновку. 
Судом встановлено, по ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 11.06.2008, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис № 647.
Відповідно до рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02.11.2023 шлюб між сторонами було розірвано.
Як зазначає позивач, за час перебування у шлюбі сторони набули у спільну сумісну власність траснспортний засіб Land Rover Discuvery Sport, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , тип ТЗ - загальний легковий універсал-в, колір білий, що підтверджуєтся копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, відповідно до якого власником вказаного спірного автомобіля є ОСОБА_1 .
Відповідно до довідки № 25/02024 про визначення середньої ринкової власності КТЗ (автомобілів) станом на 19.02.2025 ринкова вартість траснспортного засобу Land Rover Discuvery Sport, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , тип ТЗ - загальний легковий універсал-в, колір білий становить 953 324,40 грн.
Правовий режим спільної сумісно власності подружжя визначається нормами Сімейного кодексу України.
Так, за правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. 
Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
З наданої відповідачем копії договору купівлі-продажу транспортного засобу №8048/2023/4119967 від 24.10.2023 встановлено, що траснспортний засіб Land Rover Discuvery Sport, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , тип ТЗ - загальний легковий універсал-в, колір білий, було продано відповідачем.
Тобто, зазначене майно було відчужене відповідачем до розірвання шлюбу, яке відбулось 02.11.2023 за рішенням Солом`янського районного суду м. Києва у справі №760/18382/23.
З матеріалів справи вбачається, що сторони фактично проживали однією сім`єю до момента розірвання шлюбу. 
Доказів на підтвердження того, що вони не вели спільного господарства чи не проживали разом, суду не надано.
29.12.2023 сторони уклали договір про поділ майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, відповідно до умов якого сторони погодили, що за період шлюбу ними було придбане наступне майно, що підлягає подальшому поділу: 
- квартира двокімнатна, загальною площею 73,30 кв. м, житловою площею 31,50 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , оформлена на ім`я ОСОБА_2 ;
-квартира однокімнатна, загальною площею 40,9 кв. м, житловою площею 13,7 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , оформлена на ім`я ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 3 даного договору сторони домовились, що після укладання цього договору особистою приватною власністю ОСОБА_2 є однокімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_4 ; особистою приватною власністю ОСОБА_1 є двокімнатна квартра, розташована за адресою: АДРЕСА_3 .
З викладеного вбачається, що сторони у добровільному порядку здійснили поділ майна, належного ним на праві спільної сумісної власності. 
При чому, суд звертає увагу на те, що спірний транспортний засіб в даному договорі як об`єкт права спільної сумісної власності подружжя не значиться.
Відповідач у відзові на позов наголосив на тому, що грошові кошти, отримані від продажу спірного транспортного засобу, були поділені між сторонами у рівних частинах та використані в інтересах сім`ї. А тому спірний автомобіль не було включено у перелік майна, яке підлягало поділу за угодою між подружжям.
Позивач вказані доводи відповідача не спростувала та доказів того, що спірний транспортний засіб був проданий проти її волі, а грошові кошти, отримані від продажу зазначеного майна, були використані на власний розсуд відповідача, суду не надала.
Відповідно до п. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
У постанові Верховного Суду від 25.05.2020 у справі № 347/955/16 зазначено, що грошові кошти за рухоме майно, яке відчужується одним із подружжя у період зареєстрованого шлюбу, або період, коли сторони проживали разом та вели спільне господарство, отримані продавцем (одним із подружжя) від продажу такого транспортного засобу, вважаються такими, що витрачені в інтересах родини, якщо доводи протилежного не підтверджено, у такому випадку грошову компенсацію за свою частку у спільному рухомому майні отримати не буде можливості з вищевказаних мотивів.
Оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідач розпорядився отриманими коштами від реалізації спільного майна подружжя у власних інтересах чи всупереч інтересам сім`ї.
Таким чином, суд зазначає, що спірне рухоме майно, а саме, транспортний засіб Land Rover Discuvery Sport, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , тип ТЗ - загальний легковий універсал-в, колір білий, належав сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя, та був відчужений відповідачем під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, кошти від реалізації якого були використані подружжям в інтересах сім`ї, а тому поділ зазначеного майна, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації частини ринкової вартості даного транспортного засобу, є необґрунтованим.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на викладене вище у задоволенні позову слід відмовити.
Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, а тому судові витрати понесені позивачем слід віднести на її рахунок.
Керуючись ст. 60, 63, 70, 71 СК України, ст. 2-13, 76-83, 133, 142, 178, 258, 259, 263-265, 273,274, 354, 355 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Повний текст рішення складено 31.03.2026.

Суддя:    О.М. Букіна