Справа № 161/2276/26 
Провадження № 1-кп/161/667/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк        11 лютого 2026 року 
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням
головуючого - судді ОСОБА_1 , 
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої – адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025030580001957 від 10 липня 2025 року про обвинувачення  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк, Волинської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого, з повною загальною середньою освітою, не судимого,
- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , близько 22 години 00 хвилин 09.07.2025, перебуваючи в приміщенні житлової квартири АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів викрав банківську платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ "ПРИВАТБАНК", видану для обслуговування банківського рахунку НОМЕР_2 держателем якого є ОСОБА_6 , яка згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. ст. 34, 38 Закону України «Про платіжні послуги», ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, оскільки перебуває в офіційному обігу, має необхідні реквізити установи банку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і містить інформацію, яка засвідчує факти, котрі мають юридичне значення, з метою подальшого незаконного обготівкування та привласнення грошових коштів. розуміючи, що банківська картка є офіційним документом та належить ОСОБА_6 . 
У подальшому, ОСОБА_4 в період часу з 22 години 30 хвилин 09.07.2025 по 22 годину 56 хвилин 09.07.2025, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, неодноразово продовженого у встановленому законом порядку, востаннє Указом Президента України №235/2025 від 15.04.2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України № 4356-IX від 16.04.2025 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», усвідомлюючи протиправність своїх дій, керуючись єдиним продовжуваним злочинним умислом, направленим на заволодіння грошовими коштами потерпілої,без відому та попереднього дозволу держателя банківської картки ОСОБА_6 , використовуючи попередньо викрадену банківську картку № НОМЕР_1 видану для обслуговування банківського рахунку НОМЕР_2 », за допомогою банкомату що належить АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та розташований за адресою: Волинська область місто Луцьк вул. Ковельська, буд. 2 із залученням особи ОСОБА_8 який не був обізнаний із злочинними намірами ОСОБА_4 , організував зняття останнім коштів, а саме: здійснив шість оперяцій обготівкування на загальну грошову суму в розмірі 44 000 грн, після чого, за додпомогою банкомату що належить АТ «Кредобанк» та розташований за адресою: Волинська область місто Луцьк, вулиця Лесі Українки, будинок 28А здійснив три оперяції обготівкування на загальну грошову суму в розмірі 50 000 грн.
Таким чином ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, викрав з карткового рахунку потерпілої ОСОБА_6 грошові кошти на загальну суму 94 000 грн.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у викраденні офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 357 КК України.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та показав, що він дійсно, за вказаних обставин, місця та часу, вчинив дане кримінальне правопорушення та кримінальний проступок. Суму викраденого не заперечує. У вчиненому щиро розкаявся. Цивільний позов визнав повністю.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю ствердила показання обвинуваченого щодо фактичних обставин справи. Збитки їй не відшкодовано. Просила повністю задовольнити заявлений цивільний позов, щодо призначення міри покарання, поклалась на розсуд суду.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість, підтверджується зібраними на досудовому слідстві доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового провадження, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, не проводиться їх дослідження.
Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.
Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину і тяжкості наслідків, що настали.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. 
Обставин, які відповідно до вимог ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд не вбачає.
Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує інформацію про стан його здоров`я, вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, на утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей, в подальшому зобов`язувався відшкодувати завдану шкоду потерпілій,тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, у виді обмеження та позбавлення волі, із застосуванням ст. 70 ч. 1 КК України.
Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.
На підставі ст.ст.128, 129 КПК України, ст.ст.1166, 1167 ЦК України цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 94 000 (дев`яносто чотири тисячі) грн. 00 коп. та моральну шкоду в сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.
Що стосується витрат потерпілої на правову допомогу, то і в цій частині суд вважає їх обґрунтованими та підставними, оскільки потерпілою надані ордер про надання правової допомоги, копія платіжного доручення. Враховуючи положення ст.ст. 118, 124 КПК України, посилаючись на обсяг наданої правової допомоги потерпілій, суд стягує такі витрати на правову допомогу з цивільного відповідача ОСОБА_4 в користь потерпілої.
Речові докази підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, - 
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4  визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання:
за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим,  ОСОБА_4  визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити  ОСОБА_4  від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він, протягом іспитового строку, тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити. 
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 94 000 (дев`яносто чотири тисячі) грн. 00 коп. та моральну шкоду в сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 в користь потерпілої ОСОБА_6 процесуальні витрати витрати на правову допомогу в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп..
Речові докази: оптичний диск – залишити при матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: