Справа № 299/3815/23

П О С Т А Н О В А
Іменем України

31 березня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого – судді Фазикош Г. В. 
суддів Кожух О. А., Собослой Г. Г. 

з участю секретаря Гусоньки З. П. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Мензак Юлій Юлійович, на рішення Виноградівського районного суду від 04 квітня 2024 року, ухвалене суддею Леньо В. В., по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу та трьох відсотків річних, -

В С Т А Н О В И В :

В червні 2023 року ОСОБА_2 пред`явив позов до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу та трьох відсотків річних.

Свою заяву мотивував тим, що 15 липня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики. За цим договором ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 у борг 1 386 000 грн., що на день передачі грошей складало 45 000 Євро.

Пункт 1 договору позики свідчить про реальне виконання договору та не потребує іншого підтвердження, оскільки договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Петрик Н. В. та зареєстрований у реєстрі за № 302.

Позика надавалась строком до 28 липня 2020 року. Відповідно до п. 9 договору позики у разі прострочення виконання зобов`язання щодо повернення суми боргу, позичальник зобов`язується сплатити позикодавцю три відсотки річних від простроченої суми.

Своїх зобов`язань щодо повернення суми боргу відповідач не виконав, спілкування уникає, що вказує на недобросовісність його дій. 

З огляду на це, позивач просить у судовому порядку стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 15.07.2020 року в розмірі 1 770 570 грн., що складає на день подачі позову еквівалент 45 000 Євро, а також три відсотки річних в сумі 147 031, 67 грн., що є еквівалентом 3736, 89 Євро, а всього 1 917 601,67 грн. (а.с.1-4).

Рішенням Виноградівського районного суду від 04 квітня 2024 року позов задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором про надання позики від 15.07.2020 року у розмірі 1 917 601,67 грн., що складається з:

- 1 770 570 грн. еквіваленту 45 000 Євро боргу за договором позики;
- 147 031,67 грн. нарахованих трьох відсотки річних.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 13 420 грн. (а.с.106-112).

На це рішення відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Заперечує факт укладення договору позики та просить з цього приводу провести судову почеркознавчу експертизу. Вважає, що місцевий суд проігнорував його клопотання щодо проведення експертизи, а відтак не погоджується з ухваленим у даній справі судовим рішенням. З огляду на це, апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати, призначити у даній справі судову почеркознавчу експертизу та за результатами її проведення в задоволенні позову відмовити (а.с.116).

У судове засідання в апеляційній інстанції учасники справи не зявилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином.

Від адвоката Дубровської О. М. (представник позивача) надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Адвокат Мензак Ю. Ю. (представник відповідача) також надіслав заяву про розгляд справи без їх участі, вважає позовні вимоги безпідставними, просить призначити у даній справі судову почеркознавчу експертизу та в задоволенні позову відмовити (а.с.178-179). 
Дослідивши зібрані у справі матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з таких підстав.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

У відповідності до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст. 625 ЦК України).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України).

Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України).

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України).

З матеріалів справи слідує, що 15 липня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики. 

За цим договором ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 у борг 1 386 000 грн., що на день передачі грошей складало 45 000 Євро.

Пункт 1 договору позики свідчить про реальне виконання договору та не потребує іншого підтвердження, оскільки договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Петрик Н. В. та зареєстрований у реєстрі за № 302.

Позика надавалась строком до 28 липня 2020 року. Відповідно до п. 9 договору позики у разі прострочення виконання зобов`язання щодо повернення суми боргу, позичальник зобов`язується сплатити позикодавцю три відсотки річних від простроченої суми.

Своїх зобов`язань щодо повернення суми боргу відповідач не виконав, бажання повернути кошти в добровільному порядку не виявляє.

За цих обставин місцевий суд обґрунтовано прийшов до висновку про задоволення позову та стягнув з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 борг за договором позики від 15.07.2020 року в розмірі 1 770 570 грн., що складає на день подачі позову еквівалент 45 000 Євро.

Обґрунтовано також суд першої інстанції у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України стягнув три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 147 031, 67 грн., що є еквівалентом 3736, 89 Євро. Розрахунок трьох відсотків річних додається, зауважень до правильності нарахування з боку апеляційного суду чи сторін немає (а.с.10).

Заявлене клопотання в суді апеляційної інстанції про призначення у даній справі судової почеркознавчої експертизи слід відхилити, оскільки заявник жодного разу у судове засідання не з`явився, намір надати взірці підписів не виявив. По тій же причині заявлене клопотання було відхилено і в суді першої інстанції. Отже, метою заявленого клопотання є намір затягнути час вирішення справи та уникнути повернення боргу. Про це свідчить як не бажання самостійно звернутися до експертної установи, так і не бажання з`явитися до суду, хоча справа розглядається в судах різних інстанцій тривалий період часу. 

З цього приводу апеляційний суд також констатує, що у даній справі немає жодного умовно-вільного взірця підпису відповідача ОСОБА_1 , усі документи підписані його адвокатом Мензак Ю. Ю.

Адвокат Мензак Ю. Ю. заявив клопотання про витребування від різних установ різного роду заяв, податкових декларацій, оригіналів договорів та інших документів, у яких міститься підпис відповідача ОСОБА_1 . Аналогічне клопотання було заявлено в суді першої інстанції. При цьому, в жодному з клопотань не було наведено причини, за яких відповідач ОСОБА_1 чи його захисник Мензак Ю. Ю. не мали можливості надати такі документи самостійно. Обставин, які б перешкоджали цьому, а також доказів того, що відповідач або його захисник взагалі зверталися до відповідних установ, матеріали справи не містять.

Окрім того, адвокат Мензак Ю. Ю. просив доручити Дарницькому районному суду міста Києва відібрати експериментальні зразки підпису відповідача Мушки В. В. Жодних об`єктивних причин, з яких відповідач не міг самостійно надати ці зразки підпису, чи з`явитися до суду хоча б один раз, судом апеляційної інстанції не встановлено.

У відповідності до ч. 1 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Однак, таким правом відповідач ОСОБА_1 не скористався. Поряд із тим, апеляційний суд враховує і те, що суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, повинна миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

За цих обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не має.

Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Мензак Юлій Юлійович, – залишити без задоволення.

Рішення Виноградівського районного суду від 04 квітня 2024 року – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 квітня 2026 року.

Головуючий

Судді