П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/23235/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Приходько О.Г. 
Суддя-доповідач - Біла Л.М. 
17 березня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Білої Л.М. 
суддів: Моніча Б.С.  Гонтарука В. М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року позов задоволено.
Суд визнав протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 в період з 02 листопада 2020 року по 18 липня 2022 року грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідні тарифні коефіцієнти.
Відповідача зобов`язано здійснити перерахунок грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення позивача за період з 02 листопада 2020 року по 18 липня 2022 року , визначивши їх розмір виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік".
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції встановив наступні обставини справи.
На підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02 листопада 2020 року № 246 позивач, призначений наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особового складу) від 09 жовтня 2020 року № 377 на посаду командира навчальної роти - старшого викладача Військової частини НОМЕР_1 , з 02 листопада 2020 року приступив до виконання службових обов`язків.
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25 лютого 2023 року № 50 майора ОСОБА_1 , викладача відділення організації навчального процесу школи підготовки спеціалістів охорони державної таємниці Військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 31 січня 2023 року № 32 на посаду помічника начальника центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України, з 25 лютого 2023 року виключено зі списків особового складу як такого, що вибув до нового місця служби центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України АДРЕСА_1 .
Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 05 грудня 2024 року № 208 у період з 02 листопада 2020 року по 21 грудня 2021 року позивачу було встановлено за посадою 20 тарифний розряд, тарифний коефіцієнт 2,56, посадовий оклад 4510 грн; а у період з 22 грудня 2021 року по 18 липня 2022 року встановлено 19 тарифний розряд, тарифний коефіцієнт 2,48, посадовий оклад 4370 грн, що також підтверджується даними довідки Військової частини НОМЕР_1 від 05 грудня 2024 року № 210.
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 05 грудня 2024 року № 207 тарифний коефіцієнт окладу за військовим званням позивача упродовж періоду з 02 листопада 2020 року по 25 лютого 2023 року складав 0,76, оклад за військовим званням у розмірі 1340 грн, що також підтверджується даними довідки Військової частини НОМЕР_1 від 05 грудня 2024 року № 210.
Довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 05 грудня 2024 року № 209 підтверджено виплату позивачу у листопаді 2020 року грошової допомоги для оздоровлення за 2020 рік у сумі нарахування 16968,17 грн; у жовтні 2021 року - у сумі 17870,17 грн за 2021 рік та у січні 2022 року - у сумі 16380,20 грн за 2022 рік.
На звернення позивача щодо перерахунку грошового забезпечення, відповідач листом від 10 жовтня 2024 року № 3736 повідомив, що редакцією пункту 4 Постанови № 704 в офіційних електронних джерелах не передбачено розрахунковою величиною грошового забезпечення прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня календарного року.
Не погоджуючись з отриманою відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції враховує наступне.
Згідно із ч.2 ст.9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до ч.4 ст.9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (Постанова №704), яка набрала чинності 01.01.2018, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 4 Постанови №704 установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Пунктом 6 Постанови №103 вказаний пункт 4 Постанови №704 викладено у такій редакції: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 скасовано рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.10.2019 в частині відмови в задоволенні позову про визнання протиправним та скасування пункту постанови і прийнято в цій частині нову постанову, якою визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови №103.
Отже, пункт 6 Постанови №103 втратив чинність і у зв`язку з чим відновлена дія пункту 4 Постанови №704 у редакції до внесення скасованих судом змін, згідно якої розрахунковою величиною для визначення окладів є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року.
Таким чином, у зв`язку із щорічною зміною розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з дати прийняття постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, позивач має право на визначення складових його грошового забезпечення, а також всіх інших належних за цей період додаткових видів грошового забезпечення (грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані дні відпусток, одноразової грошової допомоги при звільненні тощо), врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на перше січня відповідного календарного року, на відповідні тарифні коефіцієнти.
Встановлено, що з 02.11.2020 року по 18.07.2022 в якості розрахункової величини для визначення розміру складових грошового забезпечення позивача відповідач враховував прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018, що призвело до порушення права позивача на отримання грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, на які він мав право у вказаний період), у належному розмірі та свідчить про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.
В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 

Головуючий	 		Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Моніч Б.С.    Гонтарук В. М.