Справа № 504/3571/25 
Номер провадження 2/504/1634/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.03.2026	с-ще Доброслав 	

Доброславський районний суд Одеської області у складі:
судді Литвинюк А.В.
секретаря судового засідання Данько Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, 
встановив:
08.09.2025 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в якому просила суд: стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка продовжує навчання в розмірі 1/4 від всіх його доходів щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову до закінчення її навчання у Одеському національному економічному університеті (форма навчання денна), але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років; допустити негайне виконання у частині стягнення аліментів за один місяць.
В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що з 02.12.2001 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду від 11.03.2024 року. Від шлюбу позивачка та відповідач мають трьох дітей.
Відповідно до судового наказу Комінтернівського районного суду від 05.04.2023 року у справі № 504/1045/23 з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно з дня звернення до суду та до досягнення старшою дитиною повноліття. 
У позові зазначено, що спільна донька позивачки та відповідача, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , продовжує навчання на денній формі навчання за освітньою програмою маркетинг та міжнародна логістика в Одеському Національному Економічному університеті. Як вказує позивачка, дитина проживає разом з нею. Позивачка повністю опікується про неї та повністю її утримує матеріально, в тому числі самостійно сплачує її навчання в Одеському національному економічному університеті, натомість, відповідач взагалі не бере участь в утриманні їх спільної доньки.
У зв`язку з чим, позивачка вважає, що відповідач має можливість та повинен сплачувати аліменти, оскільки знаходиться у працездатному віці, не має інших утриманців та стягнень за виконавчими документами.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2025 року, справу розподілено судді Литвинюк А. В.
Ухвалою Доброславського районного суду Одеської області від 12.09.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 16.12.2025 року о 09:30 годині в приміщенні Доброславського районного суду Одеської області, розташованому за адресою: Одеська область, Одеський район, с-ще Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, 51 (зала судових засідань № 2) та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Судове засідання у справі, призначене на 16.12.2025 року о 09:30 годині в приміщенні Доброславського районного суду Одеської області, розташованому за адресою: Одеська область, Одеський район, с-ще Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, 51 (зала судових засідань № 2) не відбувалось у зв`язку з неявкою сторін та було відкладено на 04.03.2026 року об 11:30 годині.
Як вбачається з матеріалів справи, відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив, відповідно, відповідач у справі не скористався правом на подання до суду відзиву на позовну заяву в установлені строки.
Разом з тим, 02.03.2026 року відповідач подав до суду пояснення в яких просив суд відмовити частково в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка продовжує навчання, в частині стягнення 1/4 від всіх доходів щомісячно. 
В наданих суду поясненнях відповідач вказав, що утримувати своїх дітей є його батьківським обов`язком, але позивачка вимагає стягнути на її користь 1/4 частину заробітку (доходу) на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, що у сукупності складає 1/2 його доходу. Окрім цього, відповідач вказав, що має утримувати свою непрацездатну мати ОСОБА_4 , яка є інвалідом ІІ групи та яка потребує не тільки догляду, але й грошових заощаджень на постійні медичні обстеження та лікування, придбання продуктів харчування. 
Також, у своїх поясненнях відповідач зауважив, що він самостійно сплачує комунальні платежі за електропостачання за адресою його спільного проживання з позивачкою та дітьми.
Як вказує відповідач, він офіційно не працевлаштований, має мінливий дохід, виконуючи на замовлення дрібні ремонтні роботи житлових приміщень, працює по договору. Тому, сплачувати 1/4 частину від його заробітку на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, є для нього неможливим.
Підсумовуючи, відповідач зазначив, що на сьогоднішній час він має можливість сплачувати 2000 грн на утримання своєї повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.
У судове засідання у справі, призначене на 04.03.2026 року об 11:30 годині в приміщенні Доброславського районного суду Одеської області, розташованому за адресою: Одеська область, Одеський район, с-ще Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, 51 (зала судових засідань № 2), учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи учасники повідомлялися належним чином, у відповідності до вимог ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), що підтверджується матеріалами судової справи. 
Водночас, позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідач також подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Погодився сплачувати на навчання 3000 грн з врахуванням його пояснень.
Суд вважає можливим здійснити розгляд справи, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 02.12.2001 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2  зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану Комінтернівського районного управління юстиції в Одеськії області, актовий запис за № 40. Дружина після реєстрації шлюбу перейшла на прізвище чоловіка ОСОБА_6 .
Від шлюбу у сторін народилися діти ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Вказані обставини встановлені рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.03.2024 року у справі № 504/2971/23, оприлюдненим в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів.
Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
У статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» зазначено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень», для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту. Порядок ведення Реєстру затверджується Вищою радою правосуддя.
Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень», суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
З наведеного вбачається, що суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими. (Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 24.10.2024 року у справі № 752/8103/13-ц (61-6892св23)).
З огляду на викладене, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені Комінтернівським районним судом Одеської області у рішенні від 11.03.2024 року у справі № 504/2971/23, яке набрало законної сили 10.04.2024 року.
Вказаним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.03.2024 року у справі № 504/2971/23 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 02.12.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис за № 40.
05.04.2023 року Комінтернівським районним судом Одеської області було видано судовий наказ у справі № 504/1045/23, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 щомісячно, починаючи з 16.03.2023 року, в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, з дня звернення до суду та до досягнення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 включно, а з 28.06.2025 року стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 щомісячно в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 включно.
Судовий наказ Комінтернівського районного суду Одеської області від 05.04.2023 року у справі № 504/1045/23 також було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та надіслано ОСОБА_1 , що підтверджується копією супровідного листа вих. № 5074 від 10.04.2023 року, наявного в матеріалах справи.
Відповідний судовий наказ було звернуто до виконання, що підтверджується копією постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 23.02.2026 року у межах виконавчого провадження № 72569121.
Згідно довідки декана факультету міжнародної економіки Одеського національного економічного університету Беспалова В. М. від 12.05.2025 року, ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу Факультету міжнародної економіки Одеського національного економічного університету денної форми навчання, термін навчання з 01.09.2024 року до 30.06.2028 року.
01.09.2024 року між Одеським національним економічним університетом з однієї сторони та вступником ОСОБА_3 та/або її законним представником ОСОБА_1 з іншої сторони було укладено Договір про навчання в Одеському національному економічному університеті № 4/1/075/148/24.
Відповідно до п. 2 Договору про навчання в Одеському національному економічному університеті № 4/1/075/148/24, Університет бере на себе зобов`язання: зарахувати Вступника на навчання на 1 курс після виконання умов прийому на навчання для здобуття вищої освіти , правил прийому та укладення Договору; здійснити підготовку Вступника за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою маркетинг та міжнародна логістика за спеціальністю 075 маркетинг для здобуття ступеня вищої освіти бакалавр; забезпечити створення належних умов для дотримання правил і норм охорони праці, техніки безпеки відповідно до законодавства.
Також, 01.09.2024 року між Одеським національним економічним університетом з однієї сторони та замовником освітньої послуги ОСОБА_1 з іншої сторони для здобувача вищої освіти ОСОБА_3 було укладено Договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців в Одеському національному економічному університеті № 126/24-ФМЕ-б.
Згідно п.1-2 розділу І Договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців в Одеському національному економічному університеті № 126/24-ФМЕ-б від 01.09.2024 року, цей Договір є невід`ємним додатком до Договору про навчання в Одеському національному економічному університеті від 01.09.2024 року № 4/1/075/148/24. Предметом цього Договору є фінансові зобов`язання Замовника щодо оплати освітньої послуги, що надається Здобувачу Університетом. 
Положеннями п.1-3 розділу ІІІ Договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців в Одеському національному економічному університеті № 126/24-ФМЕ-б від 01.09.2024 року, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 124 400,00 грн (сто двадцять чотири тисячі чотириста гривень).
Вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить: 
1)2024-2025 навчальний рік – 31 100,00 гривень;
2)2025-2026 навчальний рік – 31 100,00 гривень;
3)2026-2027 навчальний рік – 31 100,00 гривень;
4)2027-2028 навчальний рік – 31 100,00 гривень;
Замовник вносить плату щосеместрово не пізніше ніж 15 вересня та 15 лютого відповідного навчального року.
На виконання вимог Договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців в Одеському національному економічному університеті № 126/24-ФМЕ-б від 01.09.2024 року ОСОБА_1 щосеместрово вносила плату за надання освітньої послуги ОСОБА_3 , що підтверджується:
-копією платіжної інструкції 0.0.3879843162.1 від 13.09.2024 року про перерахування ОСОБА_1 на банківський рахунок Одеського національного економічного університету 15 600,00 грн за призначенням «Оплата за навчання, ОСОБА_1 , 126/24-ФМЕ-б»;
-копією платіжної інструкції від 15.02.2025 року про перерахування ОСОБА_1 на банківський рахунок Одеського національного економічного університету 15 500,00 грн за призначенням «Оплата за навчання, ОСОБА_1 , 126/24-ФМЕ-б»;
-копією платіжної інструкції 0.0.4516787737.1 від 28.08.2025 року про перерахування ОСОБА_1 на банківський рахунок Одеського національного економічного університету 15 600,00 грн за призначенням «Оплата за навчання, ОСОБА_1 , номер договору 126/24-ФМЕ-б, факультет 075 маркетинг».
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів.
Згідно ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. 
Частиною 3 ст. 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 01.12.2021 року у справі № 753/20347/20 наголосив, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років.
Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Згідно правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 25.09.2019 року у справі № 755/14148/18 та від 09.09.2021 року у справі № 554/3355/20, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не визначений в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.
Судом встановлено, що спільна донька сторін у справі, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 продовжує навчання на факультеті міжнародної економіки Одеського національного економічного університету денної форми навчання за освітньою програмою маркетинг та міжнародна логістика за спеціальністю 075 маркетинг , не працює та не може у повній мірі забезпечувати власні матеріальні потреби на проживання, проїзд, придбання навчального приладдя, харчування, а тому, потребує матеріальної допомоги батьків.
У своїх поясненнях відповідач вказував на неможливість сплати ним аліментів на утримання своєї повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 від всіх його доходів з огляду на утримання ним своєї непрацездатної матері ОСОБА_4 , яка є інвалідом ІІ групи. На підтвердження викладеного відповідач надав суду копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 від 01.10.1979 року (складеного російською мовою), копію пенсійного посвідчення ОСОБА_4 № НОМЕР_4 серії НОМЕР_5 від 19.05.2010 року, копію виписки із медичної карти амбулаторного хворого (-ї), виданої КНП «Доброславська БЛІЛ» 30.05.2023 року, копію висновку Діагностичного центру «City Net Lab» від 20.02.2025 року, копію Консультативного висновку спеціаліста, виданого КНП «Доброславська БЛІЛ» 30.05.2023 року, копію висновку, виданого Медичним центром ТОВ «Медарс» 28.11.2013 року, копія рецепта лікаря. 
Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 від 01.10.1979 року (складеного російською мовою), « ОСОБА_9 » (російською мовою) народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , про що в книзі реєстрації актів про народження 01.10.1979 року зроблено запис за № 84. Батьком ОСОБА_9 у свідоцтві про народження серії НОМЕР_3 від 01.10.1979 року (складеного російською мовою) вказано « ОСОБА_10 » (російською мовою), матір`ю вказано « ОСОБА_4 » (російською мовою).
Отже, ОСОБА_2 є сином ОСОБА_4 .
Як вбачається з копії виписки із медичної карти амбулаторного хворого (-ї), виданої КНП «Доброславська БЛІЛ» 30.05.2023 року, ОСОБА_4 має дегенеративно-дистрофічне ураження міжхребцевих дисків, переважно у поперековому відділі, з компресією нервових корінців, а також цукровий діабет 2-го типу, середньої важкості, медикаментозна субкомпенсація, діабетична ангіопатія судин нижніх кінцівок ІІ ст.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували статус ОСОБА_2 як утримувача своєї матері, ОСОБА_4 , або докази понесених ним витрат на утримання матері. Також, з копії пенсійного посвідчення ОСОБА_4 № НОМЕР_6 від 19.05.2010 року вбачається, що ОСОБА_4 має пільги, встановлені законодавством України, тобто її утримання здійснюється державою за рахунок пенсійних виплат по інвалідності 2 гр. загальне захворювання.
Відтак, суд відхиляє доводи відповідача щодо неможливості сплати ним аліментів на утримання своєї повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, з огляду на утримання ним своєї непрацездатної матері ОСОБА_4 .
У своїх поясненнях відповідач також посилається на те, що він офіційно не працевлаштований, має мінливий дохід, виконуючи на замовлення дрібні ремонтні роботи житлових приміщень, працює по договору. На підтвердження чого відповідач надав копію довідки ТОВ «Фемка» від 26.02.2026 року № 0Ф00-000006, згідно якої ОСОБА_2 працював у ТОВ «Фемка» на основі договору цивільно-правового характеру з 01.10.2025 року по 31.12.2025 року, дохід за вказаний період склав 26 721,88 грн.
Досліджуючи такий критерій, як матеріальне становище платника аліментів, суд виходить з того, що відповідач є працездатний, доказів на підтвердження протилежного суду не надано. Натомість, інших доказів на підтвердження відсутності офіційного працевлаштування відповідача та його неспроможності сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, через мінливий дохід суду не надано.
Втім, відповідач самостійно у своїх поясненнях та заяві про розгляд справи без його участі вказав, що може надавати матеріальну допомогу у розмірі 2000,00 грн - 3000,00 грн на утримання своєї повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку щодо відсутності підстав вважати відповідача неспроможним сплачувати аліменти на утримання своєї повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, з огляду на його мінливий дохід та відсутність офіційного працевлаштування.
Крім того, суд зауважує, що самостійна сплата відповідачем комунальних платежів за електропостачання за адресою його спільного проживання з позивачкою та їх дітьми не є обставиною, яка свідчить про неможливість утримання ним повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, даних щодо наявності на утриманні у відповідача інших непрацездатних осіб чи неповнолітніх дітей суду не надано, даних щодо неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суду не надано, доводи позивача, викладені у позові не спростовано.
А тому, суд приходить до висновку, що аліменти в розмірі 1/4 частки від всіх доходів відповідача є необхідними для забезпечення належного утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню.
В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст. 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 259, 263-265, 268, 274, 430 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 16, 141, 182, 198, 199, 200 Сімейного кодексу України, суд, -
вирішив:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка продовжує навчання в розмірі 1/4 від всіх його доходів щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову до закінчення її навчання у Одеському національному економічному університеті (форма навчання денна), але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років. 
Допустити негайне виконання у частині стягнення аліментів за один місяць.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Литвинюк А. В.