П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 947/6401/26	
Перша інстанція: суддя Скриль Ю.А.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого: Градовського Ю.М.
суддів: Єщенка О.В.,
Казанчук Г.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на додаткове рішення Київського районного суду м.Одеси від 16 березня 2026р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:
У лютому 2026р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якому просив:
- поновити строк на звернення до суду щодо скасування постанови №159 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП про адміністративне правопорушення від 4.09.2024, складеної у м.Одесі начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 ;
- визнати протиправною та скасувати постанову від 4.09.2024р. №159, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП у виді штрафу у розмірі 25 500грн;
- провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.210-1 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 3 березня 2026р. адміністративний позов задоволено.
Постанову від 4.09.2024р. №159 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, винесену відносно ОСОБА_1 скасовано.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665,6грн.. 
6.03.2026р. від представника позивача адвоката Лісовської М.М. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000грн..
Додатковим рішенням Київського районного суду м.Одеси від 16 березня 2026р. заяву представника ОСОБА_1 щодо ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі №947/6401/26 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення – задоволено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000грн. на користь ОСОБА_1 .
Не погодившись із даним судовим рішенням, ІНФОРМАЦІЯ_3 подано апеляційну скаргу, у якій просить додаткове рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви щодо ухвалення додаткового рішення або, у разі залишення частини рішення в силі, зменшити розмір зазначених витрат до обґрунтованого та співмірного з обсягом наданих послуг адвокатом, складністю справи та фактичними витратами сторони.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду з прийняттям по справі нового рішення про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, з наступних підстав.
Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку наявні законні підстави для стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 20 000грн..
Проте, з таким висновком суду першої не може погодитись судова колегія, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з`ясування обставин по справі, у зв`язку з чим допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.315 КАС України, рішення суду скасовує та приймає по справі нове рішення про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, з наступних підстав.
Питання ухвалення додаткового судового рішення регулюються ст.252 КАС України.
Відповідно до ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Виходячи із аналізу вказаної норми чинним законодавством передбачений виключний перелік підстав для постановлення додаткового рішення. У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.
При цьому, додаткове рішення може бути винесене на підставі лише тих доказів, які були досліджені під час судового розгляду та не може виходити за межі спірних правовідносин, встановлювати нові юридичні факти та вирішувати питання, які не входили до предмету спору.
Згідно із ч.1 та п.1 ч.3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.2 ст.134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Частиною 1 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно із ч.7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Положеннями ч.4 ст.134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як вбачається з матеріалів справи, що 28.01.2026р. між адвокатом Лісовською М.М. та ОСОБА_1 укладено Договір про надання правової допомоги.
Додатковою угодою №1 від 28.01.2026р. до Договору про надання правової допомоги від 28.01.2026р. визначено, що вартість послуг складає 20 000грн. (п.3).
Пунктом 4.1 вказаної Додаткової угоди передбачено, що оплата послуг з представництва інтересів у суді здійснюється після винесення рішення судом та стягнення судових витрат з відповідача.
Згідно із змістом Акту надання-приймання наданої правової допомоги від 6.03.2026р., зміст наданих послуг: консультація, ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, вивчення документів та погодження правової позиції, підготування та подання адміністративного позову, вивчення відзиву, написання та подання відповіді на відзив.
Отже, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що заявником було надано належні та допустимі докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу.
При цьому, колегія суддів зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, встановлення їхньої дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020р. у справі №755/9215/15-ц.
Апеляційний суд вважає, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 20 000грн. не є співмірними із складністю справи та фактично витраченим часом на виконання адвокатом робіт (наданих послуг) за наведеним в акті виконаних робіт переліком, оскільки дана справа є типовою, відноситься до справ незначної складності, а тому не потребує значних зусиль та обсягу залученого часу з боку адвоката.
Враховуючи надані позивачем докази понесення витрат на правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції, з урахуванням дотримання вимог співмірності та обґрунтованості розміру витрат на оплату послуг адвоката, складності виконаної адвокатом роботи, а також беручи до уваги доводи апелянта в апеляційній скарзі про зменшення судових витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає, що співмірним розміром судових витрат, пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу в даному випадку є 5 000грн..
З огляду викладене вище, судова колегія дійшла висновку, що вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, належної оцінки не дав, а тому вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти по справі нове рішення про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.132,139,241,252,325,328 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.
Додаткове рішення Київського районного суду м.Одеси від 16 березня 2026р. скасувати. 
Прийняти по справі нове рішення, яким заяву представника позивача Кінєва Василя Васильовича щодо ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі №947/6401/26 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 4.09.2024р. №159 щодо притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.210-1КУпАП задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000грн. (п`ять тисяч гривень) на користь ОСОБА_1 .
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: О.В. Єщенко

Г.П. Казанчук